П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/1972/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В. 
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
11 травня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними, 
В С Т А Н О В И В :
ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Змінено спосіб та порядок виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №600/1972/20-а, із: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, перерахувати та виплатити з 01.04.2019 р. пенсію ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої управління Служби безпеки України в Чернівецькій області №21/476 від 21.09.2020 р., з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. №2011-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та виплатити єдиним платежем недоотримані суми пенсії з врахуванням виплачених сум" на: "стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 виплату по пенсійній заборгованості з 01.04.2019 по 28.01.2021, в сумі 128773,65 грн. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої управління Служби безпеки України в Чернівецькій області №21/476 від 21.09.2020 р., з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. №2011-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, перерахувати та виплатити з 01.04.2019 р. пенсію ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої управління Служби безпеки України в Чернівецькій області №21/476 від 21.09.2020 р., з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. №2011-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та виплатити єдиним платежем недоотримані суми пенсії з врахуванням виплачених сум.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої управління Служби безпеки України в Чернівецькій області №21/476 від 21.09.2020 р., з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. №2011-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, перерахувати та виплатити з 01.04.2019 р. пенсію ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої управління Служби безпеки України в Чернівецькій області №21/476 від 21.09.2020 р., з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. №2011-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та виплатити єдиним платежем недоотримані суми пенсії з врахуванням виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 3500,00 грн.
09.03.2026 року до Чернівецького окружного адміністративного суду першої інстанції надійшла заява представника позивача, в якому просив змінити спосіб виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 600/1972/20-а шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на мою користь нарахованих коштів у сумі 128773,65 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що після набрання законної сили рішення суду у даній справі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не виконало його у повному обсязі. Позивач вважає, що невиконання суб`єктом владних повноважень рішення суду у справі протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили є самостійною підставою для встановлення зміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі шляхом стягнення з боржника - суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина третя статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).
Водночас з 19 грудня 2024 року на підставі Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” від 21 листопада 2024 року №4094-IX (далі - Закон №4094-IX) положення частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України були доповнені абзацом другим такого змісту: “Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.”.
Отже, Законом №4094-ІХ встановлено самостійну та достатню підставу для зміни способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі (яке стосується, зокрема, перерахунку пенсійних виплат) після спливу двомісячного строку його невиконання. Тобто, у справах, які стосуються, зокрема, призначення та/або перерахунку пенсій, зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни “зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією” на “стягнення коштів із державного органу боржника”.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Як зазначено у пояснювальні записці до проєкту Закону №4094-ІХ він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.
Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
Зміни до частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
Отже, прийняттям Закону №4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу і порядку виконання судового рішення.
Крім цього, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
В контексті наведеного суд зауважує, що статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).
При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Як зазначалось вище, матеріалами даної справи підтверджується, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області проведено перерахунок пенсії позивача. Розмір нарахованої позивачу суми боргу по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 по 28.01.2021, в сумі 128773,65 грн., яку включено до Реєстру судових рішень. При цьому на виконання рішення позивачу виплачено 187,35 грн.
Наведені обставини визнаються учасниками справи.
Отже, орган Пенсійного фонду України має перед стягувачем (позивачем) заборгованість, яка нарахована на виконання рішення у справі, однак фактично така не виплачена.
З огляду на встановлені судом обставини, які полягають у невиконанні суб`єктом владних повноважень (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області) протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішення суду, яке стосується перерахунку пенсійних виплат, враховуючи вимоги частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, яка діє з 19 грудня 2024 року), суд приходить до висновку про наявність для зміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь позивача сум перерахованої пенсії, нарахованих на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №600/1972/20-а за період з 01.04.2019 по 28.01.2021, в сумі 128773,65 грн.
Приходячи до такого висновку, судом враховано і те, що як наголошено Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі №380/7706/22, застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з пенсійного органу нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження. Зазначений спосіб зміни способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості чітко визначена та нарахована самим пенсійним органом. Тобто, рішення суду, стосовно якого вирішується питання про зміну способу його виконання, стосується вже нарахованої та чітко визначеної суми доплати пенсії, а тому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, а є лише зміною невиконаного грошового зобов`язання у форму примусового грошового стягнення для ефективного забезпечення права позивача.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої позивачем заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.