532/3150/25 
2/532/377/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 р.  м. Кобеляки 

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді - Омельченко І.І.,
з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,
учасники справи:
позивач - ТОВ «Юніт Капітал»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява обґрунтована тим, що 15.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 167593 на суму 6667,00 гривень в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку відповідача № 4441-11хх-хххх-9099. Умовами кредитного договору передбачено проведення взаємозаліку, відповідно до якого, надані кредитні кошти були спрямовані не лише на їх безпосереднє перерахування позичальнику на картковий рахунок, а й на зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом погашення заборгованості позичальника за раніше укладеними кредитними договорами з кредитодавцем. Не зважаючи на обов`язок позичальника вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, комісію, ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 11671,02 гривень, з яких: 6667,00 гривень - тіло кредиту, 3903,02 гривень - несплачені проценти за користування кредитом, 501,00 гривень - комісія, 600,00 гривень - штраф. 
16.04.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КредіПлюс» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 16042025, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 167593 від 15.01.2025 року в розмірі 11671,02 гривень, з яких: 6667,00 гривень - тіло кредиту, 3903,02 гривень - несплачені проценти за користування кредитом, 501,00 гривень - комісія, 600,00 гривень - штраф.
Позивач не заявляв вимогу про стягнення штрафу в розмірі 600,00 гривень, а тому загальний розмір заборгованості становить 11071,02 гривень.
Таким чином, представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 167593 від 15.01.2025 року в розмірі 11071,02 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 гривень.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.84-85).
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 січня 2026 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.100-101).
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2026 року постановлено ухвалити заочне рішення.
Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М.С. прохала здійснювати розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від неї не надходило.
Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.
Судом установлено, що 15.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КредіПлюс» та ОСОБА_2 на підставі заяви на видачу кредиту № 100740472 було укладено договір про споживчий кредит № 167593 (індивідуальна частина) (а.с.30,39-42).
Відповідно до пункту 2.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п. 2.6 Договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 2.2.1 Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Згідно пункту 2.2.1 Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6667,00 гривень, який надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: в розмірі 5000,25 гривень на картку № 4441-11хх-хххх-9099; у розмірі 1666,75 гривень шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня, наступного за днем отримання кредиту позичальником, протягом строку кредитування, зазначеного в п. 2.6 цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний (пункт 2.3 Договору).
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту складає не може бути змінено (пункт 2.4 Договору).
Комісія за надання кредиту складає 1666,75 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини (пункт 2.5 Договору).
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 15.01.2025 року по 09.04.2025 року (пункт 2.6 Договору).
Відповідно до пункту 3.1 Договору, договір про споживчий кредит, який складається з публічної та індивідуальної частини, а також графіку платежів набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому Договору.
Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, який створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця через вебсайт кредитодавця https://finx.com.ua (пункт 5.1 Договору).
Укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, в зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання (пункт 5.4 Договору).
Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі (пункт 5.5 Договору).
Судом установлено, що кредитний договір № 167593 від 15.01.2025 року і Додаток до нього - Графік платежів підписані ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9567f756. Також суду надано паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9f1decbd (а.с.31-32).
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Нормами частин 3, 6, 7, 8, 12 статті 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону).
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір № 167593 від 15.01.2025 року між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц.
Підписавши кредитний договір № 167593 від 15.01.2025 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, ОСОБА_2 засвідчила, що вона погодилася на отримання кредиту саме на умовах, що визначені в договорі. Сторони узгодили всі істотні умови надання кредиту, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.
Таким чином, кредитний договір № 167593 від 15.01.2025 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
На виконання умов кредитного договору первісний кредитор ініціював переказ коштів у розмірі 5000,25 гривень безготівковим зарахуванням на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-9099 (а.с.17-18).
На виконання ухвал Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2026 року та 01 квітня 2026 року АТ «Універсал Бакн» повідомило, що на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 , на яку 15.01.2025 року зараховано платіж у сумі 5000,25 гривень (а.с.109-111,121-122,123-125).
16.04.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (клієнт) і ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу № 16042025 (а.с.6-8).
Пунктом 2.1 Договору факторингу передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
У пункті 4.1 Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги та Акту приймання-передачі Реєстру.
04.06.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» і ТОВ «Юніт Капітал» підписали Акт приймання-передачі Реєстру прав вимог № 3 (а.с.61).
05.06.2025 року ТОВ «Юніт Капітал» здійснено оплату в сумі 1157926,48 гривень за відступлення прав вимог згідно договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 року та Реєстру прав вимог № 3 від 05.08.2025 року (а.с.60).
Відповідно до Реєстру прав вимог № 3 від 04.06.2025 року, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 167593 від 15.01.2025 року в розмірі 11671,02 гривень, з яких: 6667,00 гривень - тіло кредиту, 3903,02 гривень - несплачені проценти за користування кредитом, 501,00 гривень - комісія, 600,00 гривень - штраф (а.с.62). 
Згідно картки обліку, ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору № 167593 від 15.01.2025 року, тому в неї утворилася заборгованість в розмірі 11671,02 гривень, з яких: 6667,00 гривень - тіло кредиту, 3903,02 гривень - несплачені проценти за користування кредитом, 501,00 гривень - комісія, 600,00 гривень - штраф (а.с.58-59). При цьому, позивач не заявляв позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 600,00 гривень, а тому з вирахуванням цієї суми заборгованість становить 11071,02 гривень.
Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості, а також не надала доказів на спростування отримання та повернення кредитних коштів у розмірі, зазначеному позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.
За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
На підставі викладеного вище, оскільки відповідач отримала кредитні кошти за договором № 167593 від 15.01.2025 року, які в порядку та на умовах договору повністю не повернуто позивачу, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» необхідно стягнути заборгованість у розмірі 11071,02 гривень, з яких: 6667,00 гривень - тіло кредиту, 3903,02 гривень - несплачені проценти за користування кредитом, 501,00 гривень - комісія.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Положеннями частин 1-3 ст. 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, надано договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, додаткову угоду № 25770876014 від 11.09.2025 року до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року (а.с.51-56).
З даних документів вбачається, що ТОВ «Юніт Капітал» сплатило адвокату Соломку О.В. 7000,00 гривень на професійну правничу допомогу.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц.
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Відповідач не скористалася своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Враховуючи викладене вище, а також складність справи, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності, реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, в розмірі 7000,00 гривень.
Керуючись статтями 12, 133, 137, 141, 268, 280-289 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:

Позов ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 167593 від 15.01.2025 року в розмірі 11071,02 гривень, з яких: 6667,00 гривень - тіло кредиту, 3903,02 гривень - несплачені проценти за користування кредитом, 501,00 гривень - комісія.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Сторони:
позивач - ТОВ «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Лесі Українки, 34, офіс 333.
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя