ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

04 червня 2026 року	Справа №160/283/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні мені, ОСОБА_1 , пенсії № 046850018509 від 17.07.2025 року та
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії в порядку ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» весь період моєї роботи дояркою з 1977 по 1982 (який же встановлений рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 19.10.20215 по справ № 191/2887/15-ц), з 15.07.1983 по 22.04.2004, з 05.07.2004 по 01.02.2007 та призначити (саме призначити), нарахувати та виплачувати мені пенсію з дати звернення від з 10.07.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона 10.07.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та прийнято рішення від 17.07.2025 № 046850018509 про відмову в призначенні пенсії. В обґрунтування відмови у призначені пенсії відповідачем зазначено, що страховий стаж заявника становить 28 років 11 місяців 4 дні, що недостатньо для призначення пенсії. Позивач категорично не погоджується з таким висновком відповідача та вказує, що вона зверталась за призначенням пенсії в порядку статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки має майже 30 років трудового стажу доярки, що підтверджується трудовою книжкою, а саме: з 1977 по 1982, 15.07.1983 по 22.04.2004, з 05.07.2004 по 01.02.2007. Заяву від 10.07.2025 та додані документи не розглянуто належним чином. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 114 Закону №1058-1V жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування, призначається пенсія за віком на пільгових умовах. Отже, відповідач без законних на те підстав відмовив в призначенні пенсії в порядку статті 114 Закону №1058-1V, у зв`язку з чим наполягає на задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 12.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/283/26, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); усі документи, що надавались позивачем до заяви про призначення пенсії від 10.07.2025; розрахунок страхового стажу станом на дату звернення 10.07.2025.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не із зменшенням пенсійного віку передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивач на дату звернення досягнула пенсійного віку - 60 років, страховий стаж становив 28 років 11 місяців 4 дні, що не є достатнім для призначення пенсії. Щодо вимог позивача зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії в порядку ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» весь період моєї роботи дояркою з 1977 по 1982 (який же встановлений рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 19.10.20215 по справ № 191/2887/15-ц), з 15.07.1983 по 22.04.2004, з 05.07.2004 по 01.02.2007 та призначити пенсію, відповідачем вказано, що єдиною та необхідною правовою підставою для призначення особі пенсії згідно п.5 ст.114 Закону №1058 є досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування, які повинні оцінюватися всі у своїй сукупності. З`ясувати, чи виконувались норми обслуговування тварин за весь період роботи позивача на посаді доярки та визначити право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.5 ст. 114 Закону №1058-ІV немає можливості, так як встановлені норми обслуговування невідомі. Враховуючи викладене, відповідач наполягає, що Головним управлінням прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 25.11.1996 Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
10.07.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (УОГ ВОГ №26 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 17.07.2025 №046850018509 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. 
Означене рішення обґрунтоване наступним.
Вік заявниці - 60 років. Страховий стаж заявника становить 28 років 11 місяців 4 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки.
Відповідно до розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 046850018509, страховий стаж позивача станом на дату звернення (10.07.2025) становить 28 років 11 місяців 4 дні, до якого зараховано наступні періоди: з 20.06.1979 по 15.08.1979 робота в колгоспі, з 15.03.1980 по 15.08.1980 робота в колгоспі, з 01.09.1980 по 16.07.1983 навчання у вищих/середн. НЗ, 17.07.1983 по 11.10.1983 робота в колгоспі, з 12.10.1983 по 21.04.1985 догляд за дитин. до 3 років, з 22.04.1985 по 14.11.1985, з 15.11.1985 по 30.11.1985 догляд за дитин. до 3 років, з 01.12.1985 по 19.12.1985 робота в колгоспі, з 20.12.1985 по 31.12.1985 догляд за дитин. до 3 років, з 01.01.1986 по 12.08.1986 робота в колгоспі, з 13.08.1986 по 11.10.1986 догляд за дитин. до 3 років, з 01.01.1987 по 15.07.1987 робота в колгоспі, з 26.09.1987 по 17.11.1988 догляд за дитин. до 3 років, з 18.11.1988 по 31.12.1988 робота в колгоспі, з 01.01.1989 по 05.11.1989 робота в колгоспі, з 06.11.1989 по 31.12.1989 догляд за дитин. до 3 років, з 01.01.1990 по 31.12.1990 робота в колгоспі, з 01.01.1991 по 31.12.1991 робота в колгоспі, з 01.01.1992 по 10.12.1992 робота в колгоспі, з 11.12.1992 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 28.02.1999, з 01.03.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.04.2004, з 26.06.2004 по 31.01.2007, з 23.02.2007 по 17.02.2008, з 01.06.2019 по 30.09.2019, з 26.11.2019 по 30.11.2020, з 15.12.2020 по 17.03.2021, з 18.03.2021 по 08.12.2021.
Не погодившись з рішенням від 17.07.2025 №046850018509, а також з назарахуванням до стажу, що надає право на призначення пенсії в порядку статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи дояркою з 1977 по 1982, з 15.07.1983 по 22.04.2004, з 05.07.2004 по 01.02.2007, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі – Закон №2148-VIII), яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
Так, відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058-IV).
За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно зі статті 3 вказаного Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Вимоги до ведення та заповнення трудових книжок працівників у період до 1992 року включно визначала Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року №252 зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 року №412, далі - Інструкція №162).
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58) та визначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція №162 не застосовується.
Разом з тим, що положення Інструкції №162 та Інструкції №58 узгоджуються за своєю структурою й змістом, а відтак не потребують повторення.
Згідно з пунктом 1.1 Інструкції №58 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Водночас, порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7, згідно з яким, до доярок належать працівники, які оформлені на роботу доярками, свинарками, мають відповідні посвідчення, які постійно зайняті протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Дояркам, свинаркам, які відпрацювали повний польовий період на колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, доярки та свинарки яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії доярка та свинарка, запроваджена в 1961 році.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання роботи доярки, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №701/1232/16-а, які враховуються судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.
У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 10.07.2025 про призначення пенсії за віком.
Розгляд заяви та долучених документів за принципом екстериторіальності здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та за результатом було прийнято рішення від 17.07.2025 року № 046850018509 про відмову в призначенні пенсії.
Відповідно до оскаржуваного рішення, тривалість страхового стажу позивача становить 28 років 11 місяців 4 дні, пільгового стажу не визначено, попри те, що згідно з розрахунком форми РС-право до страхового стажу зараховано періоди роботи позивача в колгоспі, а саме: з 20.06.1979 по 15.08.1979, з 15.03.1980 по 15.08.1980, з 17.07.1983 по 11.10.1983, з 01.12.1985 по 19.12.1985, з 01.01.1986 по 12.08.1986, з 01.01.1987 по 15.07.1987, з 18.11.1988 по 31.12.1988, з 01.01.1989 по 05.11.1989, з 01.01.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 10.12.1992.
Зауваження відповідача про те, що позивачем до заяви від 10.07.2025 не було надано жодних документів на виконання норм обслуговування тварин за весь період роботи на посаді доярки, що унеможливлює визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає неприйнятними з наступного.
З матеріалів справи слідує, що відповідно до записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_3 , позивач 15.07.1983 прийнята в члени колгоспу імені Калініна Синельниківського району Дніпропетровської області, з 15.07.1983 – працювала в колгоспі дояркою та з 01.06.1999 – звільнена за власним бажанням, з 01.03.1999 – прийнята дояркою у Селянське фермерське господарство «Рай» та з 22.04.2004 – звільнена за власним бажанням; з 02.12.2004 – прийнята дояркою в Селянське фермерське господарство «Рай» по переведенню з посади пташниці та 01.02.2007 – звільнена за угодою сторін.
Отже, записами в трудовій книжці колгоспника підтверджено роботу позивача дояркою у періоді з 15.07.1983 по 01.06.1999 в колгоспі імені Калініна Синельниківського району Дніпропетровської області, з 01.06.1999 по 22.04.2004 та з 02.12.2004 по 01.02.2007 – дояркою в Селянському фермерському господарстві «Рай».
Трудова книжка в частині вказаних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, записи містять дати та накази про прийом на роботу, переведення та звільнення, підписи уповноважених працівників та печатки підприємств.
Крім того, трудова книжка в частині вказаних періодів в розділі (мовою оригіналу) «Трудовое участие в общественном хозяйстве» містить записи про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі, тобто кількість вироблених трудоднів, при цьому зауважень щодо виконання встановленого мінімуму трудової участі відповідачем не зазначено.
Більше того, до заяви про призначення пенсії позивач також додала архівні довідки №Б-253, №Б-254, №Б-255, видані Архівним відділом Синельниківської районної ради Дніпропетровської області, які за своїм змістом підтверджують, що позивач з липня 1983 року по червень 1999 року працювала в колгоспі імені Калініна Синельниківського району Дніпропетровської області та отримувала заробітну плату.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що у періоди з 15.07.1983 по 22.04.2004 та з 02.12.2004 по 01.02.2007 позивач працювала на посаді доярки (оператора машинного доїння) з виконанням встановлених норм обслуговування тварин, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Суд зазначає, що не визначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (та як наслідок відсутність відповідних підтверджуючих документів) норм обслуговування тварин для доярок господарства за вказані роки на підприємствах, де працювала позивач, не може свідчити про невиконання нею таких норм та не спростовує факту виконання позивачем повний робочий день робіт за посадою доярка, в тому числі по догляду за тваринами, що перебували в її обслуговуванні.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17.
Доказів того, що позивач не виконувала норми обслуговування тварин, зокрема, у зв`язку з чим притягувалася до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не надано.
Суд звертає увагу, що право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а отже на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.
При цьому, наявність сумнівів у відповідача щодо достовірності трудового стажу позивача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
У той же час слід враховувати, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, а право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок заповнення документів.
Дані трудової книжки позивача в частині вказаних періодів не містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, як-то відсутність документів щодо виконання норм обслуговування тварин не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи дояркою до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачеві у зараховуванні періодів роботи дояркою з 15.07.1983 по 01.06.1999, з 01.06.1999 по 22.04.2004, з 02.12.2004 по 01.02.2007 згідно із трудовою книжкою колгоспника до пільгового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача вказані періоди її роботи.
Разом з тим, період роботи з 05.07.2004 по 01.12.2004 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки ані трудова книжка, ані надані до позову архівні довідки не містять відомостей про роботу позивача у вказані періоди дояркою або свинаркою. Відповідно до трудової книжки, який є основаним документом про трудову діяльність, позивач з 05.07.2004 по 01.12.2004 працювала пташницею, що не враховує визначених пунктом 5 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV умов.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду з 1977 року по 1982 року, суд зазначає наступне.
Трудова книжка не містять відомостей про трудову діяльність позивача у період з 1977 року по 1982 рік.
В таких випадках законодавцем обумовлена необхідність надання інших документів (довідок), виданих за місцем роботи, а також архівними установами, на підтвердження стажу роботи.
Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
За матеріалів справи вбачається, що позивачем до заяви про призначення пенсії надавалась архівна довідка №Б-261, що видана Архівним відділом Синельниківської районної ради Дніпропетровської області, за змістом якої позивач працювала в колгоспі імені Калініна та отримала заробітну плату у періоді червень-серпень 1977 року, у періоді березень, червень-серпень 1978 року, червень-серпень 1979 року, березень-серпень 1980 року, серпень 1981 року, червень-вересень 1982 року.
Крім того, до заяви надавалось рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 у справі №191/2887/15-ц, яке набрало законної сили 30.10.2015, яким встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 з 1977 року по 1982 рік в період літніх канікул працювала дояркою на молочно-товарній фермі колгоспу імені Калініна Лубянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, що помилково не зазначено в архівній довідці № Б-261.
Отже, з урахуванням відомостей в архівній довідці №Б-261, виданої Архівним відділом Синельниківської районної ради Дніпропетровської області, а також обставин, встановлених рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 у справі №191/2887/15-ц, підтверджено зайнятість позивача дояркою у період з червень-серпень 1977 року, у періоді березень, червень-серпень 1978 року, червень-серпень 1979 року, березень-серпень 1980 року, серпень 1981 року, червень-вересень 1982 року.
Відповідачем не обґрунтовано причин не врахування вказаних документів, що свідчить про неналежність розгляду заяви від 10.07.2025.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачеві у зараховуванні періодів роботи дояркою згідно з архівною довідкою №Б-261 Архівного відділу Синельниківської районної ради Дніпропетровської області до пільгового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періоди її роботи дояркою згідно із вказаною архівною довідкою, а не у повному обсязі (з 1977 по 1982 рр.), як просить позивач, тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При цьому, суд враховує, що за умови зарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи дояркою, такий стаж становитиме не менш як 20 років. Крім того, з матеріалів справи слідує, що на час звернення із заявою про призначення пенсії (10.07.2025) позивач досягла 60 років.
Встановлені судом обставини у справі вказують на те, що позивач досягла пенсійного віку та має необхідний пільговий стаж, а отже всі передбачені законом умови для отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 17.07.2025 №046850018509 є необґрунтованим та безпідставним, не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, зауваження відповідача про те, що заява позивача від 10.07.2025 не містила вимог щодо призначення пенсії на пільгових умовах, не змінюють вказаних висновків суду, позаяк оскаржуване рішення не містить мотивів його прийняття з урахуванням всіх поданих до заяви документів на підтвердження наявності пільгового стажу, крім того як вбачається з матеріалів пенсійної справи, позивач неодноразово зверталась до пенсійного фонду із проханням розглянути питання про призначення пенсії на пільгових умовах як особі, яка має стаж доярки не менше 20 років, що не могло бути невідомо відповідачу.
Щодо способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково..
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).
Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії, що встановлено судом, поряд з цим встановлено, що позивач на час звернення із заявою від 10.07.2025 досягла пенсійного віку та має необхідний пільговий стаж, тому у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Зважаючи, що позивач досягла пенсійного віку 19.06.2020, а із заявою про призначення пенсії звернулась 10.07.2025, тобто поза межами трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, тому пенсія має бути призначена з дня звернення – 10.07.2025.
За таких обставин, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд вважає за необхідне відновити порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV з 10.07.2025, тобто з дати звернення, оскільки саме такий спосіб захисту у даному випадку є належним і необхідним для ефективного захисту порушеного права.
Позовні вимоги в частині зобов`язання «нарахувати та виплачувати пенсію» не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів порушення прав позивача в цій частині позову. Позаяк, на час розгляду справи питання про призначення пенсії позивачу ще не вирішено. Водночас, судовому захисту підлягають лише реально порушені права. Захист непорушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.
Верховним Судом у постанові від 15.05.2024 у справі №160/14647/22 вказано, що при вирішенні спору суд зобов`язаний надати оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного способу захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) від 17.07.2025 №046850018509 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 5 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.07.2025, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи дояркою згідно з трудової книжкою колгоспника НОМЕР_3 з 15.07.1983 по 01.06.1999, з 01.06.1999 по 22.04.2004, з 02.12.2004 по 01.02.2007, а також періоди роботи дояркою згідно з архівною довідкою №Б-261 Архівного відділу Синельниківської районної ради Дніпропетровської області.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова