єдиний унікальний номер справи 546/655/25
номер провадження 1-кп/546/24/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року за № 12025175440000157, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с. Швадрони Шишацького району Полтавської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , має базову середню освіту, не є особою з інвалідністю, не є учасником бойових дій, військовозобов`язаний, офіційно не працевлаштований, не одружений, не є депутатом, не має на утриманні неповнолітніх чи недієздатних осіб, раніше судимий: 
- 01.06.2010 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 24.09.2012 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту, до якого на підставі ст. 71, 72 КК України повністю приєднано покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 01.06.2010 у виді 3 років позбавлення волі та остаточно засуджений до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 
- 05.11.2012 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Шишацького районного суду Полтавської області від 24.09.2012 остаточно до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 15.09.2015 умовно-достроково на підставі ухвали Ленінського районного суду Полтавської області від 07.09.2015 на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 17 днів;
- 10.12.2018 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 14.08.2019 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 297, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2018 остаточно до 5 років позбавлення волі, звільнений 18.04.2024 з ДУ «Олексіївської виправна колонія (№25)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України,

встановив:
15 травня 2025 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_3 в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, за наступних обставин.
Так, 15.05.2025 близько 19:00 год ОСОБА_3 , повертаючись разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 додому після спільного святкування свого дня народження у будинку за місцем проживання ОСОБА_7 та конфлікту з останнім, перебуваючи на дорозі по вул. Шевченка в сел. Покровське Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області, на ґрунті попередньої суперечки з ОСОБА_8 вступив у словесний конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якого у нього виник прямий умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, свідомо використовуючи свою перевагу у фізичному розвитку, 15.05.2025 близько 19:00 год на дорозі по вул. Шевченка в сел. Покровське Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області внутрішньою поверхнею правої долоні штовхнув свою співмешканку ОСОБА_5 в ділянку лівого плеча, а потім наніс один удар внутрішньою поверхнею правої долоні в ділянку її обличчя зліва та один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки потерпілої спереду, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні грудної клітини справа та на заднє-зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, які, згідно висновку судово-медичного експерта від 23.05.2025, кваліфікуються за ступенем тяжкості як легкі тілесні ушкодження. 
Своїми протиправними діями, що виразилися в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Також ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, маючи прямий умисел на заподіяння фізичних та психологічних страждань з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, упродовж 2025 року, перебуваючи за місцем спільного проживання однією сім`єю, систематично вчиняв щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичне насильство, яке проявлялось у діях фізичного насильства у вигляді нанесення легких тілесних ушкоджень, що призвело до фізичних страждань останньої, а також вчиняв психологічне насильство, що проявлялось в образах нецензурною лайкою. Вказана ситуація вчинення систематичного домашнього насильства стала істотно психотравмувальною та призвела до погіршення якості життя потерпілої.
Так, 31.01.2025, близько 08:30 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 наніс легкі тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_5 тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.04.2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 год (справа № 546/192/25). 
Окрім того, 15.05.2025, близько 19:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи на дорозі по вул. Шевченка в с-ще Покровське, Решетилівської ТГ, Полтавського району, Полтавської області, наніс легкі тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_5 тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність щодо вчинення систематичного фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , 30.08.2025 близько 19:00 год., маючи прямий умисел на заподіяння фізичних, психологічних страждань останній та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного фактичного проживання в приміщенні житлового будинку за адресою: по АДРЕСА_2 , у присутності неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ґрунті побутових непорозумінь та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї вступив у словесний конфлікт із своєю співмешканкою ОСОБА_5 який виразився у погрозах та образах нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань потерпілої та у подальшому умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в область правої щічної ділянки потерпілої, один удар кулаком правої руки в область лівої щічної ділянки потерпілої та схопив останню правою рукою в ділянці шиї спереду, чим спричинив тілесні ушкодження останній у вигляді синця в лівій щічній ділянці, садна в правій виличній ділянці та садна на переднє-боковій поверхні шиї зліва в середній третині, які згідно висновку кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження. 
Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи в кримінальній ситуації у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виникла тривала напружена обстановка в родині, що перешкоджає нормальному спілкуванню з іншими значними для неї особами, що обумовлюється зниженим та нестійким настроєм, появою психосоматичних змін та фізичних страждань після побиття, що обмежує її можливості виконувати повсякденні обов`язки. Тобто, обставини тривалої психотравмуючої сімейної ситуації (агресивна поведінка співмешканця ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння), що істотно погіршують соціальні зв`язки та створюють психологічні перешкоди здійснення повсякденного життя, що обумовило формування негативних психоемоційних переживань та змін особистості, чим заподіяли потерпілій психологічні (моральні) страждання у вигляді істотних змін в емоційному стані, в індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та істотно порушують якість її життя.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, що виразилося у систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

Крім того 09 вересня 2025 року близько 15:00 год ОСОБА_9 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , із якою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та спільно проживають однією сім`єю, тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах за наступних обставин.
Так, 09 вересня 2025 року близько 15:00 год ОСОБА_3 , перебуваючи на дорозі по вул. Центральна в с. Кривки Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області на ґрунті ревнощів та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї вступив в конфлікт із своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якого у нього виник прямий умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у ході побутового конфлікту, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, свідомо використовуючи свою перевагу у фізичному розвитку 09.09.2025 близько 15 год. 00 год. наніс один удар долонею лівої руки в ділянку правої щоки потерпілої ОСОБА_5 , внаслідок якого ОСОБА_5 присіла на землю, та після того, як остання підвелась, ОСОБА_3 наніс їй ще не менше трьох ударів по обличчю та тілу, зокрема, один удар долонею правої руки в ділянку лівої щоки, один удар кулаком правої руки в лобну частину обличчя потерпілої, один удар кулаком лівої руки в ділянку ребер справа, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 знову впала на землю. Після того як ОСОБА_5 підвелась, ОСОБА_3 наніс їй один удар кулаком правої руки в ділянку ребер зліва. У подальшому, рухаючись в напрямку вул. Козацька в с. Кривки Решетилівської ТГ ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком лівої руки в ділянку ребер справа, один удар кулаком правої руки в ділянку ребер зліва, а також один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітини.
Внаслідок вказаних дій згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини зліва у вигляді двох синців на боковій поверхні грудної клітини зліва та переломів 6-7-го ребер по підпахвовій лінії, які кваліфікуються наступним чином: закрита травма грудної клітини зліва як ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, закрита черепно-мозкова травма, як ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, синці на боковій поверхні грудної клітини справа, в поперековій ділянці зліва та на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, які кваліфікуються кожне окремо, як ушкодження легкого ступеня тяжкості.
Таким чином ОСОБА_3 своїми протиправними діями, що виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив злочин, передбачений 1 ст. 122 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 30.01.2025 близько 08:30 год, перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , яке спричинило останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої брови, лівого передпліччя по внутрішній поверхні, правого передпліччя, на передніх поверхнях обох стегон в середній та нижніх третинах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі.
Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.04.2025 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 год. 
У подальшому, ОСОБА_3 , будучи особою, яка притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та 15.05.2025 близько 19:00 год, повертаючись разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 додому після спільного святкування свого дня народження у будинку за місцем проживання ОСОБА_7 та конфлікту з останнім, перебуваючи на дорозі по вул. Шевченка в сел. Покровське Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області, умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , яке спричинило останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні грудної клітини справа та на заднє-зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі.
Продовжуючи свої неправомірні дії, відчуваючи свою перевагу, панівне становище та певну безкарність, оскільки потерпіла ОСОБА_5 вже двічі після вчинення щодо неї фізичного насильства йшла із ним на примирення та продовжувала проживати однією сім`єю, ОСОБА_3 30.08.2025 близько 19:00 год, перебуваючи за місцем спільного проживання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , яке спричинило останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій щічній ділянці, садна в правій виличній ділянці та садна на переднє-боковій поверхні шиї зліва в середній третині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі.
Оскільки факти спричинення тілесних ушкоджень набули ознак систематичності, заподіяли потерпілій фізичні страждання після побиття, а тривала психотравмуюча сімейна ситуація призвела до психологічних (моральних) страждань у вигляді істотних змін в емоційному стані та індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та істотно порушують якість її життя, дії ОСОБА_3 по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, тобто як систематичне вчинення фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних і психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.
Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи систематично вчиняти домашнє насильство з умислом на заподіяння потерпілій фізичних та психологічних страждань, ОСОБА_3 09.09.2025 близько 15:00 год, перебуваючи на дорозі по вул. Центральна в с. Кривки Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області, на ґрунті ревнощів та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї в черговий раз умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , яке спричинило останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а саме закриту травму грудної клітини зліва у вигляді двох синців на боковій поверхні грудної клітини зліва та переломів 6?го та 7-го ребер по підпахвовій лінії, а також ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми та ушкодження легкого ступеня тяжкості у вигляді синців на боковій поверхні грудної клітини справа, в поперековій ділянці зліва та на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, щодо особи, із якою пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки та спільно проживає однією сім`єю.
В подальшому ОСОБА_3 , будучи особою, яка систематично вчиняє відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 правопорушення, пов`язані з домашнім насильством, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а навпаки, відчуваючи свою фізичну перевагу та панівне становище, використовуючи звернення ОСОБА_5 до поліції та судовий розгляд обвинувальних актів за попередніми фактами вчинення щодо неї домашнього насильства як привід для обурення та загострення неприязних відносин, з метою здійснення тиску на потерпілу та умислом на заподіяння потерпілій фізичних та психологічних страждань, в порушення вимог Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» продовжив вчиняти відносно ОСОБА_5 фізичне насильство за наступних обставин.
Так, 23.12.2025 близько 15 год ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, свідомо використовуючи свою перевагу у фізичному розвитку, перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час чергового конфлікту на ґрунті побутових непорозумінь наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої роки в обличчя, внаслідок якого вона впала на підлогу.
Наступного дня, 24.12.2025 близько 22 год під час конфлікту, який виник у зв`язку із участю потерпілої у судових засіданнях у справах № 546/655/25 та №546/1155/25 за попередніми фактами вчинення щодо неї домашнього насильства, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, свідомо використовуючи свою перевагу у фізичному розвитку, перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в ділянку лівої щоки, внаслідок якого вона впала, а потім схопив її за волосся, протягнув по землі, та наніс ногами близько чотирьох ударів по задній та боковій поверхні тулуба. Коли потерпіла на вимогу ОСОБА_3 підвелася на ноги та вони разом зайшли у приміщення будинку, аналогічні дії повторилися в житловій кімнаті, після чого він підняв потерпілу на ноги та, тримаючи її за волосся, силоміць привів на кухню, штовхнув, внаслідок чого вона впала, та наніс ще декілька ударів ногами по тулубу, від яких потерпіла захищалася руками.
Внаслідок цих протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани внутрішньої поверхні нижньої губи, а також синців обох повік лівого ока та на зовнішніх поверхнях лівого та правого плеча, які згідно із висновком експерта від 05.01.2026 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та легкі тілесні ушкодження відповідно.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово?психологічної експертизи щодо потерпілої ОСОБА_5 від 20.01.2025, ситуація, що досліджується у кримінальному провадженні, а саме факти систематичного домашнього насильства з боку співмешканця підекспертної ОСОБА_3 є істотно психотравмуючою для потерпілої. Внаслідок цього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 завдано психологічних (моральних) страждань у вигляді істотних змін в емоційному стані, в індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та істотно порушують якість її життя та життя значимих осіб (діти та онуки).
Тобто, ОСОБА_3 в порушення вимог Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, маючи прямий умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, упродовж 2025?2026 років систематично вчиняє щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із якою пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки та спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, фізичне домашнє насильство, що призводить до фізичних і психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне систематичне вчиненні фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних і психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126 - 1 КК України.

Ухвалою суду від 28.04.2026 було об`єднано в одне провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року за № 12025175440000157, за обвинуваченням ОСОБА_3  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України (справа № 546/655/25), та кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2026 року за № 12026170440000003, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (546/215/26).

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_11 зазначив, що 28 квітня 2026 року між потерпілою та обвинуваченим, за участі захисника, була укладена угода про примирення.
За змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами потерпілої, обвинуваченого та захисника обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав себе винуватим в інкримінованих йому стороною обвинувачення кримінальних правопорушеннях. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України – у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин; за ст. 126-1 КК України – у виді обмеження волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 122 КК України – у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України сторони погодили застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, та заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб строком на 3 місяці.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
Оголосивши зміст угоди, захисник ОСОБА_11 зазначив, що угода про примирення укладена обвинуваченим з потерпілою добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. А тому просив її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні 28 квітня 2026 року зазначив, що між ним та потерпілою було укладено угоду про примирення, винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України, визнав. Уклавши відповідну угоду про примирення, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого обвинувачений визнає себе винними, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Обвинувачений просив суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений підтвердив, що вказана угода про примирення укладена ним з потерпілою добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. 
Потерпіла ОСОБА_5 проти затвердження угоди про примирення не заперечувала, зазначила, що в даний час вони примирилися з обвинуваченим, претензій до останнього вона не має, ініціатором укладення угоди була вона.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 просила затвердити угоду про примирення, визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України та призначити йому узгоджене покарання згідно умов угоди про примирення, оскільки укладення угоди не суперечить вимогам закону. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили просила залишити у вигляді тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання, тобто з 23.01.2026. Згідно із ч. 1 та 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зарахувати у строк покаранняіз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі. На підставі ч. 2 ст. 57 КВК України з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження направити засудженого до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника (абз. 2, ч. 1 ст. 469 КПК України).
Як було установлено у судовому засіданні ініціатором укладення угоди про примирення була потерпіла ОСОБА_5 .
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, з огляду на положення ст. 12 КК України, віднесене до кримінальних проступків, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КК України та ст. 126 – 1 КК України – до нетяжких злочинів.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 та ч. 4 ст. 474 КПК України, а потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Також обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені положеннями статті 476 КПК України. 
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, рецидив злочинів.
Суд зазначає, що узгоджена міра покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України відповідає вимогам закону, а отже обвинуваченому  ОСОБА_3 слід призначити визначене сторонами угоди покарання. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого з врахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. 
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_12 .

Відповідно до положень частини 1 статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.
Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців (частина 3 статті 91-1 КК України). 
Сторонами угоди було визначено, що відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України слід застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, та заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб строком на 3 місяці.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд звертає увагу, що слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_13 від 23.01.2026 до підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №12026170440000003 від 02.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 14 год. 30 хв. 23.01.2026 до 23.03.2026, який у порядку ч. 6 ст. 194 КПК України продовжений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_13 від 18.03.2026 на 60 діб, до 16.05.2026.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
За таких обставин, оскільки в межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в якості відбутого покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 02 січня 2026 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі відповідно до ст. 72 КК України. 
Строк покарання слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Оскільки підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено, ураховуючи вимоги ч. 2 ст. 377 КПК України, до набуття вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити обвинуваченому ОСОБА_3 без змін.
При цьому, ураховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який систематично вчиняє домашнє насильство, неодноразово судимий, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати положення ч. 2 ст. 57 КВК України, а саме після набрання вироком законної сили слід направити ОСОБА_9 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, де останній підлягає звільненню з під варти. При цьому строк відбуття покарання необхідно буде рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі, з зарахуванням строку перебування під вартою відповідно до ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити положення ч. 7 ст. 128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Витрати на залучення експерта відсутні. 
Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 377, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 28 квітня 2026 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , по об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року за № 12025175440000157, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України.
Визнати ОСОБА_3  винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України – у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин; 
за ч. 1 ст. 122 КК України – у виді обмеження волі на строк 3 роки; 
за ст. 126-1 КК України – у виді обмеження волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити  ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, та заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб строком на 3 місяці.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Після набрання вироком законної сили направити ОСОБА_3  до місця відбування покарання у порядку, установленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. При прибутті до місця відбування покарання звільнити ОСОБА_3  з-під варти.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3  рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , починаючи з 14 години 30 хвилин 23 січня 2026 року до набрання вироком законної сили, а також час перебування під вартою під час слідування до виправного центру виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений лише з підстав передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_1