номер провадження справи 33/23/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19.05.2026 Справа № 908/585/26
м.Запоріжжя Запорізької області 

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В. при секретарі судового засідання Мироненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні матеріали справи № 908/585/26
за позовом Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Бізнес-Плюс» (21000, м.Вінниця, вул. Родіона Скалецького, буд.7, офіс 401а, ідентифікаційний код 40230453)
про стягнення 1189217,41 грн.

за участю представників:
від позивача – Прокоп`єва Т.О., виписка з ЄДР;
від відповідача – не з`явився;
СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулася Запорізька міська рада з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Бізнес-Плюс» доходу, отриманого від безпідставно набутого майна від використання земельної ділянки з кадастровим номером: 231010000007:039:0012, площею 02874Га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 19, за період з 18.03.2018 по 21.06.2021 в розмірі 1189217,41 грн.
Позов заявлено на підставі норм ст. 10, пп. пп. 14.1.54, 14.1.136, 14.1.147 п. 14.1 ст. 14, ст. 265, п. 271.1 ст. 271, ст. 287, пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, ст. ст. 15, 79-1, 83, 93, 120, 125, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 11, 16, 256, 257, 526, 632, 1166, 1212 – 1214 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 22 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 11, 26, 51, 61, 64 Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанов Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», № 651 від 27.06.2023.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/23/26, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.03.2026 об 11 год. 30 хв.
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 12.03.2026 о 18 год. 46 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
В судовому засіданні 31.03.2026 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відповідач причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Представник позивача не заперечив проти відкладення підготовчого засідання.
У зв`язку з першою неявкою відповідача в судове засідання, а також враховуючи те, що питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті судом у даному підготовчому засіданні, ухвалою суду від 31.03.2026 відкладено підготовче засідання на 21.04.2026 о 11 год. 00 хв.
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 02.04.2026 о 14 год. 22 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
В судовому засіданні 21.04.2026 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку. 
Представник позивача повідомив про те, що у позивача відсутній зв`язок з відповідачем.
Відповідач не подав будь-яких заяв по суті спору та з процесуальних питань, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи належним чином повідомлений.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Представник позивача заявив про відсутність інших доказів, окрім тих, які надані до матеріалів справи, відсутність заяв чи клопотань та про можливість закриття підготовчого провадження.
Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті. 
Ухвалою суду від 21.04.2026 закрито підготовче провадження у справі №908/585/26, призначено справу №908/585/26 до розгляду по суті на 19.05.2026 о 10 год. 30 хв.
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 22.04.2026 після 17-ї години, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
В судовому засіданні 19.05.2026 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку. 
Відповідач причин неявки суду не повідомив, про розгляд справи належним чином повідомлений.
Представник позивача просив суд задовольнити позовну заяву.
В судовому засіданні 19.05.2026 суд проголосив скорочене рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна №464027935 від 12.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Старт Бізнес-Плюс» (далі - відповідач) на підставі акту-прийому передачі б/н від 20.03.2017 та протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма Запоріжнафтопродукт» від 10.02.2017 є власником нерухомого майна: АЗС №14 інв. №20212 літ.А площею 44,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 19. 
Вказаний об`єкт нерухомості розташований на земельні ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:039:0012 площею 0,2874га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул.Авраменка,19, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №464027935 від 12.02.2026, договором оренди землі №231010004000134 від 23.03.2011 (зареєстрованого 10.11.2011), укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова Фірма Запоріжнафтопродукт» та Запорізькою міською радою. 
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:039:0012 від 19.07.2021, державна реєстрація ділянки була проведена ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 10.11.2011. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №464027935 від 12.02.2026 та №453956413 від 27.11.2025 вказана земельна ділянка належить територіальній громаді м.Запоріжжя в особі Запорізької міської раді (далі – позивач) на праві комунальної власності. 
22.06.2021 відповідачем було укладено з позивачем договір оренди землі №202107000100054, відповідно до умов якого відповідач отримав на правах оренди земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:039:0012 площею 0,2874га по вул.Авраменка,19 в м. Запоріжжі строком до 28.03.2037 для розташування автозаправної станції №14. 
Відповідно до Листа Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області №8344/5/08-01-04-08-05 від 04.09.2025 відповідач за період з 18.03.2018 по 22.06.2021 не звітував та не сплачував земельний податок/орендну плату за землю з юридичних осіб за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:039:0012, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 19. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
З вищевказаного вбачається, що починаючи з дня набуття у власність вищевказаного об`єкту нерухомості (20.03.2017) і до моменту укладення договору оренди землі №202107000100054 від 22.06.2021 відповідач користувався земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований вказаний об`єкт, без належних на те правових підстав. 
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:039:0012 загальною площею 0,2874 га, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 19, відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.02.2026.
Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок з оформлення права на земельну ділянку, на якій розташоване вищевказане майно. Однак договір оренди було укладено лише 22.06.2021. Тобто з часу набуття у власність об`єкту нерухомості, що розташоване за спірній земельній ділянці і до 22.06.2021 договір оренди землі між позивачем та відповідачем укладено не було. Наведене вище свідчить про безоплатне та безпідставне використання відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності.
Згідно з положеннями ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою; податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Згідно зі статтею 265 Податкового кодексу України плата за землю є складовою податку на майно.
Статтею 10 Податкового кодексу України встановлено, що податок на майно є місцевим податком. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). 
Відповідно до ст. 288.5.1 Податкового кодексу України розмір річної орендної плати не може бути меншим розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. 
Згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. 
30.06.2015 Запорізька міська рада прийняла рішення №6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю), у додатку 3 якого встановлено розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). 
Крім того, рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» було введено в дію нормативну грошову оцінку земель міста з 01.01.2016 і зазначено, що нормативна грошова оцінка земель м. Запоріжжя підлягає щорічній індексації відповідно до вимог діючого законодавства. 
28.11.2018 Запорізька міська рада прийняла рішення №26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», яким було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). Відповідно до додатку до вказаного рішення річний розмір орендної плати за земельні ділянки, надані для розташування автозаправних станцій, газових автозаправних станцій становить 6 (шість) відсотків від їх нормативної грошової оцінки. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки (далі по тексту - НГО) земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік. Відомості у Витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок є обов`язковими для визначення орендної плати (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4328/16-ц, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17. Згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. 
Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. 
Таким чином, відповідач з 20.03.2017 по 21.06.2021 повинен був сплачувати плату за фактичне користування земельною ділянкою у встановленому законами та нормативно-правовими актами розмірі з урахуванням коефіцієнту щорічної індексації за попередній рік за наростаючим підсумком, а також з урахуванням нової нормативно-грошової оцінки земельної ділянки при прийнятті міською радою відповідного рішення про встановлення нової нормативно-грошової оцінки та ставок орендної плати. 
Відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147, нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначається шляхом множення відповідних коефіцієнтів, зокрема Кні - добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період від затвердження нормативу капіталізованого рентного доходу до дати проведення оцінки. 
Згідно з висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 804/937/16, від 23.06.2022 у справі № 160/8668/19, нормами Податкового кодексу України (п. 289.2 ст. 289) прямо передбачено, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того, чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період. 
За інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, наданою у листі від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становив: 2017 рік – 1,0; 2018 рік – 1,0; 2019 рік – 1,0; 2020 рік – 1,0; 2021 рік – 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік – 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь); 2023 рік - 1,051; 2024 рік – 1,12 для всіх категорій земель та видів земельних угідь. 
Враховуючи вказані дані податкового органу, а також рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, від 30.06.2015 №6 «Про встановлення податку на майно в частині плати за землю», №26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1416/207-19 від 27.03.2019, який є додатком до договору оренди землі, укладеного 22.06.2021 між позивачем та відповідачем, листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25, листа ГУ ДПС у Запорізькій області №8344/5/08-01-04-08-05 від 04.09.2025, Запорізькою міською радою здійснено розрахунок безпідставно збереженої плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:07:039:0012, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 19 за період з 18.03.2018 по 21.06.2021. 
Вказаний розрахунок здійснено наступним чином. 
За 2018 рік: НГО2019/Кі2018*6%/12 міс.* 9 міс 14 днів:
6234165,84 грн./1,0*0,06 = 374049,95 грн. (оренда за рік), 
374049,95 грн./12 місяців = 31170,83 грн. (оренда за 1 місяць), 
31170,83 грн.* 9 місяців = 280537,47грн. (оренда за 9 місяців) 31170,83 грн. /31 день у березні*14 днів=14077,15 грн. (оренда за період з 18.03.2018-31.03.2018).
Разом за період з 18.03.2018-31.03.2018: 280537,47 грн. + 14077,15 грн. = 294614,61 грн. 
За 2019 рік: НГО2019*6% = 6234165,84 грн.*0,06 = 374049,95 грн. 
За 2020 рік: НГО2019*Кі2019*6% = 6234165,84грн.*1,0*0,06 = 374049,95 грн. 
Оскільки Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 (п.52-4) плата за землю за березень 2020 року не нараховувалася за всі земельні ділянки державної та комунальної форми власності (пільга через ковід-19), то відповідач повинен був сплачувати орендну плату за 11 місяців 2020 року, а саме: 342879,12 грн. = 374049,95/ 12 міс.* 11міс.
За 2021 рік: НГО2019*Кі2019*Кі2020*6% 
6234165,84 грн.*1,0*1,0*0,06 = 374049,95 грн. (за рік),
374049,95 грн./12міс.=31 170,83 грн. (за 1 місяць),
31170,83 грн.*5 міс.=155 854,15 грн. (за 5 місяців),
31170,83 грн. /30 днів *21 день = 21819,58 грн. (за період з 01.06.2021 по 21.06.2021). 
Разом за період з 01.06.2021 по 21.06.2021: 155854,15 грн. + 21819,58 грн. = 177673,73 грн.
Отже, загальний розмір доходу, отриманого відповідачем від використання земельної ділянки з кадастровим номером 231010000007:039:0012, площею 02874 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 19, за період з 18.03.2018 по 21.06.2021 складає 1189217,41 грн.
27.11.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою №01/02-11/2126 про сплату безпідставно збереженої плати за землю (орендної плати) за фактичне користування земельною ділянкою за кадастровим номером: 2310100000:07:039:0012. Проте вказана вимога залишена відповідачем без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі. 
За приписами ч. ч. 1 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. 
Згідно з п.п.14.1.54 ст. 14 Податкового кодексу України – будь-який дохід, отриманий резидентами або не резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, визначається доходом підприємства. 
До доходів включається будь-яке збільшення активу або зменшення зобов`язання, згідно з положеннями Бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153. 
Разом з тим, дохід підприємства зменшується на суми витрат, до яких відноситься суми нарахованих податків. 
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Вказана правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.
Беручи до уваги, що до з 20.03.2017 по 21.06.2021 відповідач користувався спірною земельною ділянко без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212 -1214 Цивільного кодексу України відповідач повинен відшкодувати позивачу доходи, які він одержав у вигляді несплаченої/ недоплаченої орендної плати за заявлений позивачем період та сумі. 
Відновлення порушених прав позивача в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. До вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах в аналогічних справах № 922/207/15 та № 922/5468/14 від 12.04.2017, №908/848/18 від 09.04.2020.
Враховуючи викладене, суд ухвалив стягнути з відповідача на користь позивача дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за користування земельною ділянкою у період з 18.03.2018 по 21.06.2021 у сумі 1189217,41 грн., який визнано судом обґрунтованим.
Згідно з п. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позовна заява містить вимоги майнового характеру на суму 1189217,41 грн. та подана в 2026 році через систему «Електронний суд».
Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року в розмірі 3328,00 грн. 
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, витрати зі сплати судового збору в даній справі складають: 1189217,41 грн. х 1,5% х 0,8 = 14270,61 грн.
За розгляд позовних вимог Виконавчим комітетом Запорізької міської ради сплачено судовий збір у сумі 14 270,61 грн. платіжною інструкцією №259 від 05.03.2026. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 14270,61 грн. за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в особі Виконавчого комітету Запорізької міської ради, яким зазначені витрати фактично понесені.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Бізнес-Плюс» (21000, м.Вінниця, вул. Родіона Скалецького, буд.7, офіс 401а, ідентифікаційний код 40230453) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за користування земельною ділянкою у період з 18.03.2018 по 21.06.2021 у сумі 1189217,41 грн. (один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч двісті сімнадцять грн. 41 коп.). 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Бізнес-Плюс» (21000, м.Вінниця, вул. Родіона Скалецького, буд.7, офіс 401а, ідентифікаційний код 40230453) на користь Запорізької міської ради в особі Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ідентифікаційний код 02140892) витрати зі сплати судового збору в сумі 14270,61 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят грн. 61 коп.).
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 29.05.2026.

Суддя М.В. Мірошниченко