Справа № 716/479/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2026 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
за участі секретаря судових засідань Кульки О.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Заставна в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» адвокат - Столітній М.М., через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість кредиту у розмірі 75 812,04 грн, з яких: сума кредиту – 21 317,55 грн, сума процентів за користування кредитом – 41 994,49 грн, штрафні санкції – 12 500 грн, а також понесені судові витрати. 
В обґрунтування пред`явлених вимог представник вказав, що 03.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір № 5015384 про надання споживчого кредиту. За умовами договору сума кредиту складає 25 000 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 1% в день, знижена процентна ставка 0,35% в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу за кредитом вказані в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредит в сумі 25 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . За час користування кредитом із 03.10.2024 по 30.09.2025 відповідачем було здійснено оплату на рахунок первісного кредитора у загальному розмірі 37 125 грн, які спрямовані на оплату кредиту та оплату процентів за користування грошовими коштами.
Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 30.10.2025 укладено договір факторингу № 30/10/2025, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Отже, до ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5015384, заборгованість відповідача складає 75 812,04 грн, із яких сума кредиту 25 000 грн, сума за відсотками 41 994,49 грн, штрафні санкції 12 500 грн. 
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.04.2026 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надав.
За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
На Веб-Сайті (через Мобільний застосунок «Credit7») між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 03.10.2024 укладено договір про надання споживчого кредиту №5015384, за умовами якого товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 69-81).
Умовами надання кредиту визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає: 25 000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою 3% в день, що застосовується у межах строку кредиту. Якщо споживач до 01.11.2024 (включно) сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, застосовується знижена процентна ставка. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк користування кредитом складає 1 552,47% річних, якщо застосовано знижену процентну ставку. Протягом періоду її дії, орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом складає 110 125 грн, за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 115 000 грн (а.с. 70,зворот).
Розділом 2 договору обумовлено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
До договору надано паспорт споживчого кредиту, де зазначені основні умови кредитування та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.
Указаний договір укладений його сторонами в електронному виді.
Як визначено в п.1.1 договору, електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.10.2024 зареєструвався в особистому кабінеті ІКС ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», заповнив свої особисті дані, такі як індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта та дату його видачі, адресу проживання, електронну адресу, реквізити своєї платіжної карти, номер мобільного телефону, на який товариством відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Погодившись із запропонованими умовами договору, відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 26024 договір № 5015384 про надання споживчого кредиту о 20:45:27 год від 03.10.2024 (а.с.69-81).
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
Підписання кредитного договору відповідачем підтверджується його змістом та вказаною відповідачем інформацією, необхідною для ідентифікації особи, реквізити її платіжної карти.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши Позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (саме цю картку Позичальник зазначив при оформленні кредиту). Факт надання кредитних коштів підтверджується документом від надавача платіжних послуг – ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №1-0311 від 03.11.2025 про успішний переказ коштів 03.10.2024 на суму 25 000 грн (а.с. 66).
Крім цього, від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла витребувана судом інформація, що на платіжну карту № НОМЕР_3 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), 03.10.2024 здійснено переказ коштів у розмірі 25000 грн.
Надана інформаційна довідка ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 03.11.2025 вих. № 1-0311 та відповідь АТ « УНІВЕРСАЛ БАНК» від 17.04.2026 вих. № БТ/Е-14978 містять інформацію щодо транзакції, суми транзакції, дата та час проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де, зокрема, сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції – із датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який співпадає з реквізитами платіжної банківської картки, зазначено відповідачем ОСОБА_1 у розділі 2 «Порядок та умови надання кредиту» договору про надання фінансового кредиту від 03.10.2024 № 5015384.
Таким чином, первісний кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними, а відповідач отримав кредитні гроші.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором, станом на 30.10.2025 заборгованість відповідача (з урахуванням часткового погашення кредиту на суму – 37 125 грн) складає 75 812,04 грн, з яких: 21 317,55 грн – заборгованість за тілом кредиту; 41 994,49 грн - заборгованість за процентами; 12 500 грн – штрафні санкції (а.с. 93-98).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги.
30.10.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 30/10/2025, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Отже, до ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5015384 (а.с. 56-60). 
Відповідно до реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу від 30.10.2025 № 30/10/2025, право вимоги за договором від 03.10.2024 № 5015384, укладеним із ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
На момент відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості за даним договором складає 75 812,04 грн, з яких: 21 317,55 грн – заборгованість за тілом кредиту; 41 994,49 грн - заборгованість за процентами; 12 500 грн – штрафні санкції (а.с.64, зворот).
Позивачем на електронну адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором від 03.10.2024 № 5015384, укладеним із ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», на користь нового кредитора – ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Надані докази, а саме: договір № 5015384, паспорт споживчого кредиту, які містять підписані відповідачем електронним підписом, розрахунки заборгованості, договір факторингу та витяг з реєстру боржників, суд вважає належними доказами. Доказів на спростування цього суду не надано.
За даних обставин, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості за договором від 03.10.2024 №5015384 у загальному розмірі 63 315,04 грн, із яких: тіло кредиту – 21 317,55 грн, сума процентів за користування кредитом – 41 994,49 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по штрафних санкціях в розмірі 12 500 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій відсутні.
Керуючись вказаними нормами закону, а також встановивши, що позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту та відсотками, просив стягнути штрафні санкції в розмірі 12 500 грн, яка відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України підлягає списанню кредитодавцем, то суд вважає вказані вимоги необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, тому суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором від 03.10.2024 №5015384 у загальному розмірі 63 312,04 грн, із яких: тіло кредиту – 21 317,55 грн, сума процентів за користування кредитом – 41 994,49 грн.
Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Приписами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ця норма забезпечує справедливий розподіл витрат, базуючись на співвідношенні задоволених та відхилених вимог.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень, на підставі: копії договору №10/12-2024 про надання правничої допомоги від 10.12.2024 року, заявки № 16486 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акт прийому - передачі виконавчих робіт (наданих послуг).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З врахуванням викладеного, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача мають бути стягнені витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру позовних вимог (10000*83,51%/100) = 8 351 грн.
Також суд вирішує питання щодо судових витрат у справі.
Згідно з ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2662,40 грн, сплаченого ним при подачі позову. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (83,51%), то суд, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача, суму пропорційно задоволених вимог, яка складає 2 223,37 грн (2662,4*83,51/100) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 12:30 год. 23.04.2026 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 27.04.2026 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення судового рішення є 27.04.2026.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282,289, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 44559822, м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, 03045) заборгованість за кредитним договором №5015384 від 03.10.2024, що у загальному розмірі становить 63 312,04 грн, із яких: тіло кредиту – 21 317,55 грн, сума процентів за користування кредитом – 41 994,49 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 44559822, м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, 03045) у рахунок сплати судового збору 2 223,37 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 351 гривень.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повне рішення складено 27.04.2026.

Суддя Олена ПУХАРЄВА