ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"12" травня 2026 р. Справа № 924/517/24 (924/913/25) 

Господарський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Грамчука І.В., розглянувши позовні матеріали у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" м.Хмельницький

За заявою розпорядника майна ТОВ «МОРІТА» - арбітражного керуючого Кучерявого Д.В.

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОРТИВНИЙ КЛУБ "ДНІПРО-1" м.Дніпро

про визнання недійсним правочину (спростування майнових дій) боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" м.Хмельницький

Представники учасників : 
Заявника : арбітражний керуючий Кучерявий Д.В. (в режимі відеоконференції)
Відповідача : не з`явились
Боржника : не з`явились

В судовому засіданні 12.05.2026р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Ухвалою від 10.07.204р. судом відкрито провадження у справі № 924/517/24 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м.Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978) ; визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, пров.Нестрівський будинок 3-5, код ЄДРПОУ 00135390) до ТОВ Моріта" в загальній сумі 232 222 733,42 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном ТОВ "Моріта" строком на 170 календарних днів; розпорядником майна ТОВ "Моріта" призначено арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича ( АДРЕСА_1 ), відмовивши в задоволенні відповідної заяви (вх. № 05-06/765/24 від 17.06.2024р.) арбітражного керуючого Демчука Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_2 ).
Цією ж ухвалою суд встановив розмір грошової винагороди розпоряднику майна у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень за рахунок коштів, авансованих кредитором на депозитний рахунок господарського суду Хмельницької області, а таокж вжив заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м. Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978) та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м.Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978). З метою виявлення кредиторів боржника судом оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі № 924/517/24 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м.Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978) у встановленому ч. 9 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства порядку. Додатково зобов`язано розпорядника майна надати господарському суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, письмовий звіт про надіслання всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами в порядку частини 3 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства, скласти реєстр вимог кредиторів та подати до господарського суду у строк до 05.09.2024р. ; призначено попереднє засідання суду у справі № 924/517/24 та зобов`язано розпорядника майна не рідше одного разу на місяць надавати господарському суду (комітету кредиторів) звіт про свою діяльність з моменту призначення господарським судом.
Окрім того зобов`язано розпорядника майна підготувати та надати в межах строку процедури розпорядження майном господарському суду аналіз фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію ; зобов`язано боржника надати розпоряднику майна необхідні документи на його вимогу для підготовки аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках ; зобов`язано боржника надати розпоряднику майна всі необхідні документи та надати майно для проведення інвентаризації на вимогу розпорядника майна ; зобов`язано розпорядника майна провести в строк до 05.09.2024р. інвентаризацію майна боржника та надати інвентаризаційні відомості господарському суду.
Ухвалою від 5 вересня 2025р. справу № 924/517/24 про банкрутство ТОВ "МОРІТА" призначено до розгляду в підсумковому засіданні суду на 2 жовтня 2025р. в результаті якого поряд з іншим задовольнив клопотання арбітражного керуючого Кучерявого Д.В. (вх. № 05-06/1655/25 від 03.09.2025р.) у відповідності до рішення зборів кредиторів від 14.07.2025р. про продовження строку процедури розпорядження майном у справі № 924/517/24 про банкрутство ТОВ „Моріта" задовольнити, продовживши строк процедури розпорядження майном та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Кучерявого Д.В. у справі № 924/517/24 до 02.01.2026р. включно.
При цьому в межах процедури розпорядження майном боржника у даній справі 03.09.2025р. через підсистему "Електронний суд" до господарського суду надійшла заява (вх. № 05-06/1653/25 від 03.09.2025р.) розпорядника майна - арбітражного керуючого Кучерявого Д.В. про визнання недійсними правочинів (спростування майнових дій) боржника.
Ухвалою суду від 10 вересня 2025р. заяву (вх. № 05-06/1653/25 від 03.09.2025р.) розпорядника майна - арбітражного керуючого Кучерявого Д.В. про визнання недійсними правочинів (спростування майнових дій) боржника залишено без руху надавши позивачу строк у 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
В послідуючому ухвалою від 16.09.2025р. суд поряд з іншим прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 924/517/44 (924/413/25) за правилами спрощеного позовного провадження.
Цією ж ухвалою суд встановив відповідачам строк для подання відзиву на позов та наявних у нього доказів до 26.09.2025 року, додатково зобов`язавши копії такого відзиву та доданих документів надіслати позивачу. Додатково суд встановив позивачу строк для подання відповіді на відзиви та наявних у нього доказів до 01.10.2025 року, одночасно із надісланням відповіді на відзиви до суду, надіслати його копію відповідачам.
Вимог суду учасниками справи не виконано, а тому розгляд заяви розпорядника майном боржника потребував перенесення.
Наразі прибулий до суду розпорядник майна ТОВ "МОРІТА" арбітражний керуючий Кучерявий Д.В. повністю підтримав позовні вимоги, вважаючи наявні у матеріалах справи докази достатніми для прийняття рішення по суті спору.
Відповідачі про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначеному засідання не забезпечили, заяв по суті спору не подали, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направили.
Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами без участі представників відповідачів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.
Згідно заяви (вх. № 05-06/1653/25 від 03.09.2025р.) під час аналізу банківських виписок руху коштів на рахунках ТОВ "МОРІТА" арбітражний керуючий Кучерявий Д.В. встановив факт надання Боржником грошових коштів в загальному розмірі 9 113 241,78 грн. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ ДНІПРО-1» (код ЄДРПОУ: 41204120) (далі - Відповідач та/або ТОВ «СК «ДНІПРО-1») в якості спонсорської допомоги за Договором № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022.
З метою отримання Договору № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022 всіх документів, що укладалися до цього Договору з метою його виконання, розпорядник майна Банкрута арбітражний керуючий Кучерявий Д.В. звернувся до суду з клопотанням, окрім іншого, про його витребування.
Ухвалою від 05.11.2024 Господарський суд Хмельницької області у справі № 924/517/24 задовольнив вищезазначене клопотання розпорядника майна.
Відповідно до умов Договору № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, та з метою популяризації футболу, як виду спорту в Україні та м. Дніпро, ТОВ "МОРІТА" надає ТОВ «СК «ДНІПРО-1» добровільну спонсорську безповоротну допомогу (далі - Спонсорська допомога).
Спонсорська допомога надається у вигляді грошових коштів. За додатковою домовленістю Сторін можливе надання Спонсорської допомоги в інших, ніж грошова, формах.
Загальний розмір Спонсорської допомоги на момент укладення цього Договору складає 30 000 000 (тридцять мільйонів) гривень 00 копійок.
За умовами вищевказаного договору ТОВ "МОРІТА" мало перераховувати Спонсорську допомогу на рахунок Відповідача частинами на підставі окремих заявок ТОВ «СК «ДНІПРО-1» не пізніше 15 (п`ятнадцяти) днів від дня отримання відповідної заявки Відповідача на надання конкретної частини Спонсорської допомоги.
Розпорядник майна ТОВ "МОРІТА" вважає, що вказаний правочин - Договір № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, укладений між ТОВ "МОРІТА" та ТОВ «СК «ДНІПРО-1» має ознаки фраудаторного правочину та має бути спростований згідно приписів ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), і в результаті чого застосовані наслідки, передбачені ч. 3 ст. 42 КУзПБ.
За приписами частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Частинами першою, другою статті 7 КУзПБ передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.
Господарський суд розглядає спори, стороною яких є боржник, за правилами, визначеним ГПК України.
Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.
Насамперед, це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.
Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів, що підтверджується правовимиї позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011 (913/45/20), від 16.11.2022 у справі №44/38-б (910/16410/20), від 21.03.2023 у справі № 910/18376/20 (918/445/22).
Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених у частині другій статті 16 ЦК України. Разом з цим, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).
У ст. 42 КУзПБ та ст. 20 Закону про банкрутство передбачено, що можуть визнаватися недійсними не лише правочини, але й спростовуватися майнові дії боржника. Майнові дії боржника - це вид юридичних дій, як-то вчинки, що здійснені боржником або від імені боржника і мають матеріальний вираз у формі документу будь-якого правочину (угоди, договору), розпорядчого документу, акту, пов`язаного з волевиявленням боржника як суб`єкта правовідносин на відчуження майнових активів боржника або відмову від них.
Отже, спростування майнових дій виступає як заперечення, відхилення, оспорення фактичних даних чи обставин, що визначають правомірність майнових дій боржника, та може мати форму визнання недійсними (незаконними, нечинними) дій боржника, які вчинені на підставі рішень власника або його органів управління (керівника боржника, власника боржника, загальних зборів боржника тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011, від 19.11.2019 у справі № 908/130/15-г.
Статтею 42 КУзПБ та ст. 20 Закону про банкрутство встановлені підстави для визнання недійсними правочинів, вчинених боржником у підозрілий період, наслідком яких стала його неспроможність або неможливість виконання ним зобов`язань перед кредиторами.
Сумнівність правочинів та майнових дій боржника, вчинених ним у підозрілий період презюмується.
Правова презумпція сумнівності правочинів та майнових дій боржника (у справі про банкрутство) передбачає, що правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними і можуть бути визнані недійсними на підставі спеціальної норми Закону. (п. 32 Постанови ВС від 31.01.2019 у справі № 910/6179/17).
Нормами ч. 2 ст. 42 КУзПБ встановлено, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав :
- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
- боржник уклав договір із заінтересованою особою;
- боржник уклав договір дарування.
Щодо укладення правочинів (вчинення майнових дій) у "підозрілий" період
Як було зазначено, ухвалою суду від 10.07.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "МОРІТА".
Майнові дії ТОВ "МОРІТА" щодо перерахування грошових коштів, за Договором № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, на користь Відповідача, вчинялися протягом періоду 20.02.2022 - 20.02.2023.
"Підозрілий" період в розумінні ст. 42 КУзПБ - після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство.
Так, "підозрілий" період у справі № 924/517/24 починається з 10.07.2021, а відтак вчинені на користь ТОВ «СК «ДНІПРО-1» майнові дії підпадають під цю ознаку.
Щодо наявності в правочину ознак, передбачених ч. 2 ст. 42 КУзПБ, а саме порушення прав кредиторів:
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 10.07.2024 відкрито провадження у справі № 924/517/24 про банкрутство ТОВ «МОРІТА». Визнано вимоги ініціюючого кредитора ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРНАФТА» (далі - ПАТ «УКРНАФТА») (ідентифікаційний код 00135390) до ТОВ «МОРІТА» (ідентифікаційний код 44114978) у загальному розмірі 232 222 733 (двісті тридцять два мільйони двісті двадцять дві тисячі сімсот тридцять три) гривні 42 копійки.
Розмір вимог, що підлягають погашенню у першу чергу, становить 102 280 гривень, що складаються з: вимоги щодо погашення судового збору, сплаченого за подання заяви про порушення справи про банкрутство в сумі 30 280 грн.; вимоги щодо погашення авансування кредитором винагороди арбітражного керуючого в сумі 72 000 грн.; вимоги, що не забезпечені заставою і підлягають включенню у четверту чергу, становлять 223 063 934,19 грн. основного боргу, інфляційних та судового збору за судовими рішеннями у справах № 924/350/22 та № 924/351/22, а також 9 056 519,23 грн. пені за судовим рішенням у справі № 924/350/22, віднесеної до вимог шостої черги.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2024 у справі № 924/517/24 визнано вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - АТ «УКРНАФТА») (ідентифікаційний код 00152307) до ТОВ «МОРІТА» (ідентифікаційний код 44114978) в сумі 44 277 808 (сорок чотири мільйони двісті сімдесят сім тисяч вісімсот вісім) гривень 97 копійок, які підлягають задоволенню у четверту чергу задоволення вимог кредиторів.
Включено до кредиторських вимог АТ «УКРНАФТА» витрати по сплаті судового збору в сумі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок, які відносяться до першої черги вимог кредиторів та не враховуються під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу на підставі ч.4 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09.10.2024 у справі № 924/517/24 визнано вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області (ідентифікаційний код 44114978) до ТОВ «МОРІТА» (ідентифікаційний код 44114978) в сумі 161 712 (сто шістдесят одна тисяча сімсот дванадцять гривень) 73 копійки, які підлягають задоволенню у відповідній черговості: 68 470 (шістдесят вісім тисяч чотириста сімдесят гривень) 00 копійок - третя черга задоволення вимог кредиторів, а також 93 242 (дев`яносто три тисячі двісті сорок дві гривні) 73 копійки - в шосту чергу вимог кредиторів та не враховуються під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу на підставі ч.4 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства. Включено до кредиторських вимог Головного управління ДПС у Хмельницькій області витрати по сплаті судового збору в сумі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 80 копійок, які відносяться до першої черги вимог кредиторів та не враховуються під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу на підставі ч.4 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства.
Вимоги ПАТ "УКРНАФТА"
05.09.2022 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/350/22 за позовом ПАТ "УКРНАФТА" до ТОВ «МОРІТА» про стягнення 122 135 064 (сто двадцять два мільйони сто тридцять п`ять тисяч шістдесят чотири) гривні 24 копійки.
Вказаним рішенням судом стягнуто з ТОВ «МОРІТА» на користь ПАТ "УКРНАФТА" 101 225 276 (сто один мільйон двісті двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят шість гривень) 95 копійок - основного боргу, 9 124 141 (дев`ять мільйонів сто двадцять чотири тисячі сто сорок одну гривню) 40 копійок - пені, 10 778 939 (десять мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень) 71 копійку - інфляційних втрат, 1 006 706 (один мільйон шість тисяч сімсот шість гривень) 18 копійок - 3% річних, 868 350 (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят гривень) 00 копійок - витрат зі сплати судового збору.
При ухваленні рішення, судом встановлено, що між ТОВ «МОРІТА» та ПАТ "УКРНАФТА" 31.12.2021 було укладено договір поставки №12/01/01/2338-НП, відповідно до умов якого постачальник (ПАТ «УКРНАФТА») зобов`язався поставити та передати покупцеві (ТОВ «МОРІТА») у власність нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його.
ПАТ «УКРНАФТА» виконало свої зобов`язання за договором, здійснив поставку Товару в повному обсязі та на умовах, визначених договором, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі від 31.01.2022. Натомість, у встановлені договором строки ТОВ «МОРІТА» розрахунку за поставлений товар не здійснив, а тому 03.03.2022 у ТОВ «МОРІТА» виникла перед позивачем заборгованість.
Відповідно до п. 4.3. Договору покупець здійснює розрахунки по цьому договору в розмірі 100% вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у розділі 9 цього договору, в строки не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі товару.
В п. 2 Акту приймання-передачі нафтопродуктів зазначено, що сторони не мають претензій одна до одної відносно кількості та якості поставлених нафтопродуктів на умовах Договору поставки нафтопродуктів №12/01/01/2338-НП від 31.12.2021, який укладений між ТОВ „МОРІТА" та ПАТ „УКРНАФТА". Акт приймання-передачі нафтопродуктів №1 від 31.01.2022 підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток. Тобто, ТОВ „МОРІТА" мало здійснити оплату за поставлений товар у строк до 03.03.2022 включно. Так, порушення строків оплати за вказаним договором та виникнення заборгованості у ТОВ "МОРІТА" перед ПАТ "УКРНАФТА" виникло 02.03.2022.
27.09.2022 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/351/22 за позовом ПАТ "УКРНАФТА" до ТОВ «МОРІТА» про стягнення 114 431 763 (сто чотирнадцять мільйонів чотириста тридцять одну тисячу сімсот шістдесят три) гривні 70 копійок.
Вказаним рішенням судом стягнуто з ТОВ «МОРІТА» на користь ПАТ "УКРНАФТА" 104 992 505 (сто чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто дві тисячі п`ятсот п`ять гривень) 94 копійки - основного боргу, 2 834 797 (два мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі сімсот дев`яносто сім гривень) 66 копійок - інфляційних втрат, 535 030 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч тридцять гривень) 30 копійок - 3% річних, 822 327 (вісімсот двадцять дві тисячі триста двадцять сім гривень) 45 копійок - витрат по сплаті судового збору.
При ухваленні рішення, судом встановлено, що між ТОВ «МОРІТА» та ПАТ "УКРНАФТА" 01.02.2022 укладено Договір поставки № 12/01/01/2338-НП.
Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов`язується поставити та передати покупцеві у власність нафтопродукти (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Постачальник протягом лютого 2022 року поставляє покупцеві автомобільний бензин та дизельне паливо на загальну суму 104 992 505,94грн (п.1.3. договору).
Моментом поставки товару і моментом переходу права власності на товар до покупця вважається момент підписання уповноваженими представниками обох сторін акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної (п. 3.3. договору).
Відповідно до п.4.3. договору покупець здійснює розрахунки по цьому договору в розмірі 100% вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у розділі 9 цього договору, в строки не пізніше 30.04.2022.
На виконання умов договору позивачем здійснено поставку товару в обсязі та на умовах визначених договором, що підтверджується актами приймання передачі нафтопродуктів від 28.02.2022.
ТОВ «МОРІТА» не виконано своїх зобов`язань перед ПАТ «УКРНАФТА» та не сплачено заборгованість у відповідності до умов вищевказаного Договору.
Тобто, ТОВ „МОРІТА" мало здійснити оплату за поставлений товар у строк до 30.04.2022 включно. Так, порушення строків оплати за вказаним договором та виникнення заборгованості у ТОВ "МОРІТА" перед ПАТ "УКРНАФТА" виникло 01.05.2022.
На виконання зазначених рішень судом видані судові накази, на підставі яких відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкритті виконавчі провадження ВП № НОМЕР_1 та ВП № НОМЕР_2 (постанови, відповідно, від 23.12.2022 та від 24.01.2023). Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.01.2023 об`єднано зазначені виконавчі провадження у зведене виконавче провадження ВП № НОМЕР_2.
Вимоги АТ "УКРТАТНАФТА"
05.12.2023 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/1104/23 за позовом АТ «УКРТАТНАФТА» до ТОВ «МОРІТА» про стягнення 36 966 380 (тридцять шість мільйонів дев`ятсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят) гривень 49 копійок.
Вказаним рішенням судом стягнуто з ТОВ «МОРІТА» на користь АТ "УКРТАТНАФТА" 36 966 380 (тридцять шість мільйонів дев`ятсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят) гривень 49 копійок заборгованості та 443 596 (чотириста сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто шість) гривень 58 копійок судового збору.
При ухваленні рішення судом встановлено, що між ТОВ «МОРІТА» та АТ «УКРТАТНАФТА» 01.05.2021 укладено Договір поставки нафтопродуктів № 379/2/2118.
За умовами п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості, та за ціною, узгодженими сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору.
Поставка товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних сторонами. Зобов`язання постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від постачальника до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі нафтопродуктів (пункт 3.2 договору).
Згідно п. 3.3 договору строк поставки товару: травень 2021р. грудень 2021р.
Відповідно до п. 4.2 Договору поставки нафтопродуктів № 369/2/2118 від 01.05.2021 передбачено, що оплата товару може бути здійснена покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата Товару може здійснюватися частинами. Підставою для перерахування оплати за Товар є рахунок Постачальника. В рахунку Постачальник вказує вартість Товару, виходячи з ціни Товару, зазначеної у відповідному Додатку до даного Договору. Строк дії договору з моменту підписання сторонами до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного їх здійснення (пункт 7.1 договору).
Судом встановлено, що АТ «УКРТАТНАФТА» свої зобов`язання виконало в повному обсязі (що підтверджується актами), а ТОВ «МОРІТА» своїх зобов`язань за виконання вищевказаного договору не виконало, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість.
Таким чином, заборгованість ТОВ «МОРІТА» перед АТ «УКРТАТНАФТА» почала виникати за неналежне виконання Боржником умов Договору поставки нафтопродуктів № 369/2/2118 від 01.05.2021.
Враховуючи вищезазначене, арбітражний керуючий виснував, що майнові дії ТОВ "МОРІТА" щодо перерахування коштів на користь ТОВ «СК «ДНІПРО-1» вчинялися в момент, коли ТОВ "МОРІТА" мало багатомільйонну заборгованість щонайменше перед двома кредиторами, а саме - перед ПАТ "УКРНАФТА" та АТ "УКРТАТНАФТА" на загальну суму 243 184 163,38 грн. лише основного зобов`язання (без нарахування штрафних санкцій за порушення зі сторони ТОВ "МОРІТА" строків оплати товару за договорами).
На переконання розпорядника майна, з метою проведення оцінки дій боржника слід виходити з того, що правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, що не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Відтак, обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, яка передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
До цих висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 та від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18 тощо.
Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься :
- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі;
- контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа);
- ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.
Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. 
Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.
Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.
Подібні за змістом висновки, зокрема, викладені у постановах Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 927/531/18, від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 також зауважила, зокрема, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
У Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
Тому, враховуючи визначені законодавцем загальні принципи господарського процесу (у т.ч. обов`язок з доведення стороною всіх наведених нею обставин), презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК), презумпцію добросовісності та розумності поведінки особи (ч. 5 ст. 12 ЦК) кредитор або арбітражний керуючий, на якого покладено виконання повноважень розпорядника майна Боржника чи ліквідатора Банкрута, як позивач, повинен довести наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину, а саме: невідповідність його прямим імперативам, наявність зловживання боржником своїм правом, укладення правочину на шкоду кредиторам, відсутність реальної мети, вчинення його всупереч принципам розумності та добросовісності тощо. Без доведення цього позивачем належними і достатніми доказами правочини із заінтересованими особами не можуть визнаватися судом недійсними. Позов не може обґрунтовуватися лише припущеннями позивача і його суб`єктивним ставленням до правочину
Водночас перед судом постає завдання за наслідком оцінки обставин справи встановити взаємопов`язаність дій учасників оспорюваного правочину, направлену на досягнення єдиної недобросовісної мети - вивести майно (грошові кошти) боржника поза межі єдиної процедури банкрутства цього боржника для унеможливлення задоволення вимог визнаного у процедурі банкрутства кредитора (кредиторів) за рахунок такого активу з дотриманням правил процедури банкрутства.
Таким чином, фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом (висновок Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19)).
Водночас, категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що ч. 2 ст. 96 ЦК України вимагає, щоби юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором. У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності :
об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості;
суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.
Так, з вищевикладеного на переконання арбітражного керуючого, прямо вбачається, що ТОВ "МОРІТА", усвідомлюючи про наявність боргу перед кредиторами щонайменше на суму 243 184 163,38 грн, не мало на меті погашати кредиторську заборгованість, зокрема, перед ПАТ "УКРНАФТА" та АТ "Укртатнафта", а вчиняло дії (укладало договори про надання поворотної фінансової допомоги, перераховувало грошові кошти Товариства на користь третіх осіб), серед іншого, на користь ТОВ «СК «ДНІПРО-1» на загальну суму 9 113 241,78 грн., що мало своїм наслідком зменшення його майнових активів та обмеження платоспроможності, а отже, Боржник діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами стосовно вищезгаданих кредиторів. Вказане підпадає під ознаки фраудаторного правочину. Такими діями Боржник завдавав шкоду кредиторам, оскільки, з очевидних підстав, вимоги таких кредиторів не були задоволені ні в момент дії договорів, укладених боржником, ні в момент ухвалення рішень господарськими судами про стягнення коштів, ні в момент примусового стягнення в межах відкритих виконавчих проваджень.
Зокрема, станом на момент вчинення першої трансакції на користь Відповідача, ТОВ "МОРІТА" мало щонайменше вищевказану заборгованість перед двома згаданими кредиторами на загальну суму основного боргу (без урахування штрафних санкцій).
Однак, керівництво Боржника приймає рішення про ймовірне укладення з ТОВ «СК «ДНІПРО-1» Договору № 2002/1-22 від 20.02.2022 спонсорської допомоги та здійснення перерахування грошових коштів на користь Відповідача на загальну суму 9 113 241,78 грн.
Отже, ТОВ "МОРІТА" вчиняло майнові дії з метою виведення грошових коштів для ухилення від сплати наявної кредиторської заборгованості. Також вбачається, що такого типу договори не є правочинами, що вчиняються для ведення господарської діяльності та отримання від цього прибутку з метою погашення кредиторської заборгованості. На думку Кучерявого Д.В. , вказані дії вчинялися Боржником фіктивно, з прихованої основною метою - доведення Товариства до банкрутства, виведення грошових коштів та отримання товару від кредиторів для ведення господарської діяльності без наміру оплати такого товару.
Нормами ст. 1 КУзПБ передбачено, шо неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки".
Відповідно до абз. 6 ст. 34 КУзПБ, Боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, варто звернути увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 щодо визначення умов/складових для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту як загроза неплатоспроможності боржника є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність, в свою чергу, таких юридичних фактів:
(1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);
(2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів Боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
З аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на ринках ТОВ «МОРІТА» та аналізу ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, було встановлено :
При здійсненні аналізу визначення ознак дій з доведення до банкрутства встановлено, що за період з 2021-2023 рр. відбулось зменшення показника забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами та забезпечення зобов`язань боржника його оборотними активами на 0,04 та розміру чистих активів на 36 230,8 тис. грн.
Як вбачається з форми № 1 «Баланс» станом на 31.12.2023 необоротні активи у ТОВ «МОРІТА» становили 2 тис.грн., оборотні активи становили 745 826 тис.грн. Загальна сума поточної кредиторської заборгованості ТОВ «МОРІТА» станом на 31.12.2023 становила 783 770,5 тис.грн. Довгострокові зобов`язання, цільове фінансування та забезпечення складали 0,0 тис.грн. Протягом періоду, що аналізується відбулися зміни необоротних активів боржника, шляхом їх зменшення на 23,6 тис. грн., що відбулось за рахунок вибуття незавершених капітальних інвестицій, нематеріальних активів та основних засобів. Кількісний склад оборотних активів підприємства за 2021-2023 рр. зростає на 532 340,4 тис.грн., головним чином внаслідок збільшення іншої поточної дебіторської заборгованості.
Запаси протягом 2021 - 2023 рр. спали на 25 930,3 тис.грн., та на кінець звітного періоду відсутні.
Структура оборотних активів на кінець 2023 р. не є оптимальною з точки зору платоспроможності, оскільки 100% від всієї вартості оборотних активів займає дебіторська заборгованість, а всі інші оборотні активи майже відсутні.
Таким чином, по підрахункам арбітражного керуючого протягом 2021- 2023 рр. відбулось вилучення активів ТОВ «МОРІТА», зокрема необоротних активів 23,6 тис.грн. та запасів на 25 930,3 тис. грн.
При здійсненні аналізу щодо штучного збільшення розміру кредиторської заборгованості встановлено, як зазначено вище, про укладення між ПАТ «УКРНАФТА» та ТОВ «МОРІТА» договорів поставки нафтопродуктів.
Однак, згідно Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу ТОВ «МОРІТА» складав 3 700,00 грн., що значно нижче сум, на які укладені вищезазначені договори поставки.
Кошти вилучені з продажу запасів ТОВ «МОРІТА» спрямовувались не на погашення кредиторської заборгованості перед ПАТ «Укрнафта», а виводились з Товариства шляхом укладання договорів поворотної фінансової допомоги.
З аналізу банківських виписок руху коштів на рахунках ТОВ «МОРІТА» та встановив факт надання Боржником грошових коштів нижченаведеним контрагентам в якості поворотної фінансової допомоги :
ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на суму 557 014 400,00 грн. (Договір № 0104-М/22 від 01.04.22 поворотна фінансова допомога, договір № 3004-М від 30.04.2021р., договір № 0105-М від 01.05.2021р., договір № 0110-М від 01.10.2021р., договір № 0109-М/22 від 01.09.2022р., договір № 0111-М/22 від 01.11.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто : 192 684 497,52 грн. Таким чином, заборгованість складає 364 329 902,48 грн.
ТОВ «КАПАБЛАНКА» на суму 2 063 308,47 грн. (фінансова допомога згідно договору № М-0104/22 від 01.04.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 104 614,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 1 958 694,47 грн.
ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» на суму 45 076 756,74 грн. (фінансова допомога згідно договору № 2311-М/22 від 23.11.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 45 076 756,74 грн.
ТОВ «БІЗНЕС ТРЕНД» на суму 331 500 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 0607-2022/М від 06.07.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3108-2022/М від 31.08.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1409- 2022М від 14.09.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2810-2022/М від 28.10.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 331 500 000,00 грн.
ТОВ «ТРАНСОІЛГАЗ» на суму 6 350 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3101-М від 31.01.2022 р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1005-М від 10.05.2022 р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 4 917 000,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 1 433 000,00 грн.
ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» на суму 48 720 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3101-М від 31.01.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1005-М від 10.05.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 28 720 000,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 20 000 000,00 грн.
ТОВ «ТД КАРПАТИНАФТОТРЕЙД» на суму 24 975 131,57 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1407/21-М від 14.07.2021р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 0912/22-М від 09.12.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 24 975 131,57 грн.
ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» на суму 2 300 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2207-21/ІМ від 22.07.2021р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1612-21/ІМ від 16.12.2021р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 2 300 000,00 грн.
ПП «ТК-САНТАНА» на суму 5 186 418,16 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2207-21\1 від 22.07.2021р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 0102-ФД\22 від 01.02.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 5 186 418,16 грн.
ТОВ «НК КАТАЛОНІЯ» на суму 6 608 093,94 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №3101/1-М від 31.01.2021р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 6 608 093,94 грн.
ТОВ «АЛЬЯНС ЕВОЛЮШН» на суму 4 026 109,09 грн. (перерахунок коштів згідно договору відступлення права вимоги № 300421 від 30.04.2021р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 660 880,36 грн. Таким чином, заборгованість складає 3 365 228,73 грн.
Також, між ТОВ «МОРІТА» та ТОВ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1» (код ЄДРПОУ: 41204120) було укладено Договір № 2002/1-22 від 20.02.2022 про надання спонсорської допомоги, на підставі якого Боржник перерахував на користь останнього грошові кошти в загальному розмірі 9 113 241,78 грн. При цьому, первинні документи щодо наявності у ТОВ «МОРІТА» дебіторської заборгованості посадовими особами банкрута приховуються та їх копії розпоряднику майна не передавались.
При наданні інформації про наявність дебіторської заборгованості, а також під час проведення інвентаризації майна боржника, керівником ТОВ «МОРІТА» не зазначено про наявність заборгованості перед вищезазначеними дебіторами, що свідчить про намагання її приховати.
Заходи щодо примусового стягнення дебіторської заборгованості в судовому порядку згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, ТОВ «МОРІТА» також не здійснювались, що може спричинити порушення строків позовної давності та трансформацію даної заборгованості у безнадійну.
Будь-яка господарська операція, дія (бездіяльність) суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи. Укладання ТОВ «МОРІТА» договорів про поворотну фінансову допомогу, приховування дебіторської заборгованості та не здійснення заходів щодо її стягнення не відповідає інтересам цієї юридичної особи та є недобросовісною, вчинена на шкоду кредиторам боржника.
Таким чином, щонайменше з 2021 року засновником та керівником ТОВ «МОРІТА» здійснювались заходи націлені на занепад підприємства. Накопичення та штучне збільшення кредиторської заборгованості, вилучення та приховування необоротних та оборотних активів, виведення коштів шляхом укладення договорів про поворотну фінансову допомогу та надання спонсорської допомоги є завідомо не вигідними діями, що призвело до банкрутства ТОВ «МОРІТА» та спричинило руйнування фінансової основи для погашення боргів.
За період 2021 - 2023 рр. відбулось спадання необоротних активів на 23,6 тис. грн. Згідно статистичної звітності станом на 31.12.2023 р. необоротні активи у ТОВ «МОРІТА» становили 2 тис. грн.. За результатами проведеної інвентаризації 31.07.2024 р. виявлено основні засоби ТОВ «МОРІТА» у кількості 2 один. на суму 1 540,13 грн. Оборотні активи ТОВ «МОРІТА» на кінець 2023 р. становили 745 826 тис.грн та складалась на 95% з дебіторської заборгованості. Запаси протягом 2021-2023 рр. спали на 25 930,3 тис.грн., та на кінець звітного періоду відсутні. Згідно фінансової звітності дебіторська заборгованість ТОВ «МОРІТА» станом на кінець 2023 р. складала 707 345,0 тис.грн. За результатами проведеної інвентаризації станом на 31.07.2024 р. виявлено дебіторську заборгованість ТОВ «МОРІТА» в розмірі 706 467 135,14 грн., інші оборотні активи відсутні. Результат аналізу власних оборотних засобів підприємства виявив їх відсутність протягом періоду, що аналізується, що ініціює потребу в залучені позикових джерел фінансування господарської діяльності. Власні оборотні засоби не забезпечують безперервність процесу реалізації продукції та зростання прибутку, що веде до фінансових втрат та збитків. Загальна сума поточної кредиторської заборгованості ТОВ «МОРІТА» станом на 31.12.2023р. становила 783 770,5 тис.грн. Довгострокові зобов`язання, цільове фінансування та забезпечення складали 0,0 тис. грн. Станом на сьогоднішній день, судом визнано вимоги конкурсних кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «МОРІТА» в загальному розмірі 330 491 975,75 грн. Протягом 2022 - 2023 рр. ТОВ «МОРІТА» не отримало чистого прибутку. В 2023 році чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) взагалі відсутній. Показники рентабельності протягом періоду не розраховуються або від`ємні, таким чином свідчить про неефективність господарської діяльності підприємства. Недостатність прибутку руйнує фінансову основу для розширення діяльності, задоволення соціальних і матеріальних потреб учасників, перспективу погашання боргових зобов`язань підприємства.
Таким чином, найбільшу питому вагу у складі економічних елементів витрат на кінець періоду, що аналізується складають інші операційні витрати. Операційні витрати та собівартість реалізованої продукції за даний період відсутні.
Протягом періоду, що аналізуються не виявлено ознак дій з приховування чи фіктивного банкрутства, та встановлені ознаки з доведення до банкрутства ТОВ «МОРІТА».
За результатами проведеного аналізу встановлено, що фінансовий стан підприємства характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності що відповідає фінансовому стану потенційного банкрутства, коли задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.
З огляду на викладене вбачається, що внаслідок вчинення майнових дій щодо перерахування ТОВ "МОРІТА" коштів в якості спонсорської допомоги на користь ТОВ «СК «ДНІПРО-1» та укладення правочинів (Договорів про надання поворотної фінансової допомоги) між ТОВ "МОРІТА" та контрагентами, Боржник став неплатоспроможним та виконання грошових зобов`язань перед наявними кредиторами є неможливими.
Підсумовуючи, розпорядник майном боржника дійшов висновку, що майнові дії щодо перерахування ТОВ "МОРІТА" на користь ТОВ «СК «ДНІПРО-1» грошових коштів підлягають спростуванню, оскільки в них вбачаються наявність ознак, передбачених ч. 2 ст. 42 КУзПБ та фраудаторності.
Щодо застосування наслідків недійсності договорів
Частиною 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.
Таким чином, спростування майнових дій щодо перерахування ТОВ "МОРІТА" грошових коштів на користь ТОВ "СК «ДНІПРО-1" породжує обов`язок у ТОВ "СК «ДНІПРО-1" повернути грошові кошти в розмірі 9 113 241,78 гривень на користь боржника - ТОВ "МОРІТА".
Вказане сприятиме наповненню ліквідаційної маси Боржника, що в свою чергу сприятиме належному задоволенню вимог кредиторів у справі № 924/517/24 про банкрутство ТОВ "МОРІТА", відповідно до Реєстру вимог кредиторів.
При цьому у межах провадження через підсистему «Електронний суд» арбітаржний керуючий надіслав заяву (вх. № 05-06/1809/25 від 19.09.2025р.) про зміну предмету позову до заяви від 03.09.2025р. за вих. № 02-18/139 про визнання недійсним правочинів (спростування майнових дій) боржника).
Обгрунтовуючи звернення Кучерявий Д.В. відзначив, що відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
В прохальній частині Заяви розпорядник майна ТОВ «МОРІТА» арбітражний керуючий Кучерявий Дмитро Владиславович просив Суд :
1. Відстрочити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОРІТА» сплату судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1" до ухвалення судового рішення у справі.
2. Спростувати майнові дії щодо перерахування ТОВ "МОРІТА" грошових коштів на користь ТОВ "СК «ДНІПРО-1" в загальному розмірі 9 113 241 гривень 78 копійок.
3. Стягнути з ТОВ "СК «ДНІПРО-1" (код ЄДРПОУ: 41204120, адреса: вул. Жуковського, буд. 20, офіс 136, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, Україна) на користь ТОВ «МОРІТА» (Код ЄДРПОУ: 44114978; адреса: вулиця Прибузька, будинок 9, м. Хмельницький, 29000, Україна) грошові кошти в розмірі 9 113 241 гривень 78 копійок в порядку застосування наслідків недійсності правочинів за ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Під предметом позову розуміють певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.
Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Враховуючи вищезазначене Позивач змінює предмет позову поданої ним заяви від 03.09.2025 за вих. № 02-18/139 про визнання недійсним правочинів (спростування майнових дій) боржника, а саме:
п. 2 прохальної частини заяви від 03.09.2025 за вих. № 02-18/139 про визнання недійсним правочинів (спростування майнових дій) боржника Кучерявий Д.В. просив вважати:
« 2. Визнати недійсним Договір № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, який було укладено між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОРІТА» ТА ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1».
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, арбітражний керуючий - розпорядник майна просив прийняти дану заяву до розгляду та долучити до матеріалів справи ; вважати правильною прохальну частину заяви від 03.09.2025 вих. № 02-18/139 про визнання недійсним правочинів (спростування майнових дій) боржника, а саме:
1. Відстрочити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОРІТА» сплату судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1" до ухвалення судового рішення у справі.
2. Визнати недійсним Договір № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, який було укладено між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОРІТА» ТА ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1».
3. Стягнути з ТОВ "СК «ДНІПРО-1" (код ЄДРПОУ: 41204120, адреса: вул. Жуковського, буд. 20, офіс 136, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, Україна) на користь ТОВ «МОРІТА» (Код ЄДРПОУ: 44114978; адреса: вулиця Прибузька, будинок 9, м. Хмельницький, 29000, Україна) грошові кошти в розмірі 9 113 241 (дев`ять мільйонів сто тринадцять тисяч двісті сорок одна) гривня 78 копійок в порядку застосування наслідків недійсності правочинів за ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Проаналізувавши правове обгрунтування вищевикладеного клопотання Кучерявого Д.В. та фактичні обставини справи, заяву (вх. № 05-06/1809/25 від 19.09.2025р.) про зміну предмету позову до заяви від 03.09.2025р. за вих. № 02-18/139 про визнання недійсним правочинів (спростування майнових дій) боржника) суд задовольнив.
У надісланих до суду (вх. № 05-22/1043/26 від 03.02.2026р.) додаткових поясненнях по суті позову та клопотанні про розгляд справи без участі розпорядника майна ТОВ "МОРІТА" арбітражного керуючого Кучерявого Д.В. заявник відмітив, що під час розгляду справи №924/517/24(924/913/25) розпорядником майна ТОВ "МОРІТА" Кучерявим Д.В. було подано заяву від 19.09.2025 вих.№02-18/145 про зміну предмету позову, в якій, серед іншого, позивач просить суд визнати недійсним Договір № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, який було укладено між ТОВ «МОРІТА» та ТОВ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1, оскільки такий правочин має ознаки фраудаторності.
Так, матеріалами справи підтверджується, що при укладенні та виконанні спірного Договору №2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, ТОВ "МОРІТА" вже мало заборгованість перед щонайменше двома кредиторами - ПАТ "УКРНАФТА" та АТ "Укртатнафта" на загальну суму 243 184 163,38 грн.
При цьому, грошові кошти за вказаним Договором на загальну суму 9 113 241,78 грн. були фактично подаровані ТОВ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1», оскільки жодних зобов`язань у вказаної особи перед ТОВ "МОРІТА" за таким Договором не виникло.
Таким чином, Договір №2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, на переконання позивача, безумовно було укладено на шкоду кредиторам ТОВ "МОРІТА".
Можливість визнання таких правочинів боржника підтверджується численною практикою Верховного Суду, зокрема у постановах від 14.05.2025 у справі 910/18499/20 (910/17891/23), від 04.11.2025 у справі 926/1448-б/24 (926/2710/24), від 29.05.2025 у справі 922/4391/23 (922/2216/24).
За висновками Верховного Суду, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.
Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.
Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.
Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам. Наведені вище висновки викладені також в постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 924/408/21(924/287/23).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 зазначила, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.
Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.
Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог "дружнього" кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.
Задоволення боржником вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства з використанням пов`язаних (або непов`язаних) із боржником осіб підтверджує неправомірну і недобросовісну мету боржника щодо створення йому преференції у виконанні зобов`язань та порушення імперативно встановленої у банкрутстві черговості задоволення вимог певних класів кредиторів боржника.
Отже, правочини за участю боржника, які допомагають реалізувати цю мету, мають ознаки фраудаторності, незалежно від того, чи такий правочин є двостороннім (одностороннім) чи багатостороннім (у якому буде задіяно низку учасників, об`єднаних єдиною неправомірною метою). Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, направлених на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20).
Таким чином із врахуванням матеріалів справи № 924/517/24(924/913/25), на переконання заявника, слід дійти до висновку щодо наявності ознак фраудаторності оспорюваного правочину, оскільки він очевидно не мав правової та господарської мети - одержання прибутку, крім того був укладений у період існування невиконаних зобов`язань перед іншими кредиторами, а тому такий правочин має бути визнано недійсним із застосуванням відповідних наслідків недійсності шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 9 113 241,78 грн.
Розпорядник майна ТОВ "МОРІТА" Кучерявий Д.В. цим повідомляє Суд про повне підтримання власних вимог та доводів, викладених у позовній заяві із врахуванням зміни її предмету, та вважає достатнім наявних у справі доказів для прийняття законного та обгрунтованого рішення. Разом з тим, розпорядник майна ТОВ "МОРІТА" Кучерявий Д.В. не може бути присутнім на наступному судовому засіданні у справі № 924/517/24(924/913/25), оскільки має взяти участь у іншому судовому засіданні в господарському суді Львівської області по судовій справі № 914/1875/16, що відбудеться у той самий день та час, а саме 03.02.2026 об 11:00.
Тому, керуючись ст. 42 ГПК України, заявник просив суд розглянути справу № 924/517/24 (924/913/25) в судовому засіданні 03.02.2026 без участі розпорядника майна ТОВ "МОРІТА" Кучерявого Д.В. за наявними в матеріалах справи доказами та задовольнити вимоги позову з урахуванням заяви від 19.09.2025 вих. № 02-18/145 про зміну предмету позову.
Надалі у додаткових поясненнях від 27.03.2026р. розпорядник майна ТОВ "МОРІТА" Кучерявий Д.В. відзначив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської обл. від 23.09.2025 у справі № 904/937/25 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "СК "ДНІПРО-1", введено процедуру розпорядження майном Боржника.
З метою вирішення питання про те, в якій справі про банкрутство має розглядатися ця заява про визнання недійсним правочину - в межах справи № 924/517/24 про банкрутство ТОВ "МОРІТА" чи справи № 904/937/25 про банкрутство ТОВ "СК "ДНІПРО-1", то варто зазначити наступне.
В Ухвалі Господарського суду Дніпропетровської обл. від 13.11.2025 у справі № 904/937/25 (904/5751/25) Суд зазначив наступне:
"... За змістом позовної заяви у справі №904/937/25(904/5751/25) ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Вільєна'' просить суд:
- визнати недійсним укладений між ТОВ "Вільєна'' (ЄДРПОУ 43913344) та ТОВ «СК Дніпро-1» (ЄДРПОУ 41204120) договір спонсорської допомоги №20/02 від 20.02.2022;
- стягнути з ТОВ «СК Дніпро-1» (ЄДРПОУ 41204120) на користь ТОВ "Вільєна'' (ЄДРПОУ 43913344) грошові кошти в розмірі 3 569 085,00 грн. в порядку застосування наслідків недійсності правочину за ст. 42 КУзПБ. 
- стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем.
Звертаючись з даним позовом до суду, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільєна'' оспорює правочин як фраудаторний, посилаючись на те, що безоплатне перерахування ТОВ "Вільєна'' суми 3 569 085,00 грн. на користь ТОВ «СК Дніпро-1» призвело до зменшення ліквідаційної (конкурсної) маси ТОВ "Вільєна'' та завдало шкоди його кредиторам.
Отже, спір спрямований на поновлення майнової маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільєна'' та захист прав його кредиторів шляхом повернення активів та усунення наслідків правочину, який вчинено на шкоду кредиторам ТОВ "Вільєна''.
Як вищезазначено, за змістом положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства діє принцип концентрації спорів всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до конкурсної маси (активу) та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Так, усі спори, стороною в яких є боржник, що стосуються формування, збереження та повернення його майна, а також спорів про визнання правочинів недійсними як таких, що вчинені на шкоду кредиторам, підлягають розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство такого боржника, в межах цієї справи.
У даному випадку боржником, чию майнову масу захищає позов, є ТОВ "Вільєна'', та саме його активи можуть зазнати змін за результатом вирішення даного спору.
Визначальним для підсудності в межах ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства є не місце розгляду справи про банкрутство контрагента за оспорюваним правочином, а те, у процедурі банкрутства якого боржника вирішується питання про формування/збільшення майнової маси і захист інтересів кредиторів.
Оскільки шкода від спірного правочину спрямована проти кредиторів ТОВ "Вільєна'', а результат розгляду справи безпосередньо впливатиме на обсяг ліквідаційної маси позивача, спір має бути розглянуто судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ "Вільєна''.
Поряд з цим, слід зазначити, що перебування в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області справи про банкрутство ТОВ "Спортивний клуб "Дніпро-1", саме по собі, не змінює підсудності спору у даній справі, оскільки предметом цього спору не є формування майнової маси ТОВ "Спортивний клуб "Дніпро-1", а вимоги ліквідатора ТОВ "Вільєна'' не спрямовані на захист інтересів кредиторів у межах справи про банкрутство ТОВ "Спортивний клуб "Дніпро-1" Разом з тим, залучення ТОВ "Спортивний клуб "Дніпро-1" у якості відповідача у справі, спрямованій на поновлення активів ТОВ "Вільєна'', не створює виключної підсудності за місцем провадження у справі про банкрутство ТОВ "Спортивний клуб "Дніпро-1".
З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку щодо передачі справи № 904/937/25(904/5751/25) для розгляду в межах провадження у справі № 914/1360/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільєна'' (79035, м. Львів, вул.Зелена, буд. 238, каб. 37, ідентифікаційний номер юридичної особи 43913344), що забезпечить процесуальну економію та узгодженість судового контролю за процедурою банкрутства ТОВ "Вільєна'', зумовить уникнення дублювання розгляду та суперечливих рішень, відповідатиме меті положень статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства щодо концентрації спорів у межах однієї справи про банкрутство відповідного боржника…".
Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Господарського суду Дніпропетровської обл. від 13.11.2025 у справі № 904/937/25 (904/5753/25).
Наразі, оскільки заява розпорядника майна ТОВ "МОРІТА" про визнання недійсним правочину, вчиненого між Боржником та ТОВ "СК "ДНІПРО-1", покликане наповнити ліквідаційну масу (активи) саме ТОВ "МОРІТА", то вказана заява законно розглядається в межах цієї справи про банкрутство.
Серед іншого, арбітражний керуючий повідомив Суд, що заява розпорядника майна ТОВ "МОРІТА" є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вказане забезпечить можливість звернутися ТОВ "МОРІТА" в межах справи № 904/937/25 про банкрутство ТОВ "СК "ДНІПРО-1" із заявою з грошовими вимогами до боржника та мати законні очікування на погашення заборгованості.
У якості додатків заявником долучено роздрук з Єдиного державного реєстру судових рішень Ухвали Господарського суду Дніпропетровської обл. від 13.11.2025 у справі № 904/937/25 (904/5751/25) та роздрук з Єдиного державного реєстру судових рішень Ухвали Господарського суду Дніпропетровської обл. від 13.11.2025 у справі № 904/937/25 (904/5753/25).
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення розпорядника майна ТОВ "МОРІТА" арбітражного керуючого Кучерявого Д.В., всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив :
Ухвалою від 10.07.204р. судом відкрито провадження у справі № 924/517/24 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м.Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978) ; визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, пров.Нестрівський будинок 3-5, код ЄДРПОУ 00135390) до ТОВ Моріта" в загальній сумі 232 222 733,42 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном ТОВ "Моріта" строком на 170 календарних днів; розпорядником майна ТОВ "Моріта" призначено арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича ( АДРЕСА_1 ), відмовивши в задоволенні відповідної заяви (вх. № 05-06/765/24 від 17.06.2024р.) арбітражного керуючого Демчука Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_2 ).
Цією ж ухвалою суд встановив розмір грошової винагороди розпоряднику майна у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень за рахунок коштів, авансованих кредитором на депозитний рахунок господарського суду Хмельницької області, а таокж вжив заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м. Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978) та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м.Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978). З метою виявлення кредиторів боржника судом оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі № 924/517/24 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Моріта" (29000, вул. Львівське шосе, буд. 25/1 м.Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ 44114978) у встановленому ч. 9 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства порядку. Додатково зобов`язано розпорядника майна надати господарському суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, письмовий звіт про надіслання всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами в порядку частини 3 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства, скласти реєстр вимог кредиторів та подати до господарського суду у строк до 05.09.2024р. ; призначено попереднє засідання суду у справі № 924/517/24 та зобов`язано розпорядника майна не рідше одного разу на місяць надавати господарському суду (комітету кредиторів) звіт про свою діяльність з моменту призначення господарським судом.
Окрім того зобов`язано розпорядника майна підготувати та надати в межах строку процедури розпорядження майном господарському суду аналіз фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію ; зобов`язано боржника надати розпоряднику майна необхідні документи на його вимогу для підготовки аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках ; зобов`язано боржника надати розпоряднику майна всі необхідні документи та надати майно для проведення інвентаризації на вимогу розпорядника майна; зобов`язано розпорядника майна провести в строк до 05.09.2024р. інвентаризацію майна боржника та надати інвентаризаційні відомості господарському суду.
Надалі строк процедури розпорядження майном боржника та повноваження арбітражного керуючого Кучерявого Д.В. у справі № 924/517/24 неодноразово продовжувався.
При цьому під час аналізу банківських виписок руху коштів на рахунках ТОВ "МОРІТА" арбітражний керуючий Кучерявий Дмитро Владиславович встановив факт надання Боржником грошових коштів в загальному розмірі 9 113 241,78 грн. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ ДНІПРО-1» (код ЄДРПОУ: 41204120) (далі - Відповідач та/або ТОВ «СК «ДНІПРО-1») в якості спонсорської допомоги за Договором № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022.
За вказаним правочином з метою популяризації футболу, як виду спорту в Україні та м. Дніпро, ТОВ "МОРІТА" надає ТОВ «СК «ДНІПРО-1» добровільну спонсорську безповоротну допомогу (далі - Спонсорська допомога).
Спонсорська допомога надається у вигляді грошових коштів. За додатковою домовленістю Сторін можливе надання Спонсорської допомоги в інших, ніж грошова, формах.
Загальний розмір Спонсорської допомоги на момент укладення цього Договору складає 30 000 000 (тридцять мільйонів) гривень.
За умовами цього правочину ТОВ "МОРІТА" зобов`язалось перераховувати Спонсорську допомогу на рахунок Відповідача частинами на підставі окремих заявок ТОВ «СК «ДНІПРО-1» не пізніше 15 (п`ятнадцяти) днів від дня отримання відповідної заявки Відповідача на надання конкретної частини Спонсорської допомоги.
Згідно заяви (вх. № 05-06/1653/25 від 03.09.2025р.), на переконання розпорядника майна ТОВ "МОРІТА" Кучерявого Д.В., укладений між ТОВ "МОРІТА" та ТОВ «СК «ДНІПРО-1» Договір № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022р. має ознаки фраудаторного правочину та має бути спростований згідно приписів ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), із застосованням наслідків, передбачених ч. 3 ст. 42 КУзПБ.
У відповідності до ст. 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав :
{Абзац перший частини першої статті 42 в редакції Закону № 2971-IX від 20.03.2023}
боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;
боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;
{Абзац п`ятий частини першої статті 42 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2971-IX від 20.03.2023}
боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
2. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:
боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
боржник уклав договір із заінтересованою особою;
боржник уклав договір дарування.
3. У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.
{Частина третя статті 42 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2971-IX від 20.03.2023}
4. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд ухвалює рішення.
{Частина четверта статті 42 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2971-IX від 20.03.2023}
5. Особи, які вчинили, погодили правочини або вчинили майнові дії, визначені частинами першою і другою цієї статті, несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у межах суми завданих боржнику такими майновими діями збитків.
{Статтю 42 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 2971-IX від 20.03.2023}
Фактичні обставини справи підтверджують укладення боржником спірного правочину у трирічний «період підозр», що передував відкриттю судом провадження у справі № 924/517/24 про банкрутство ТОВ "МОРІТА" м.Хмельницький ухвалою від 10.07.2024р., оскільки перерахування грошових коштів здійснювалось останнім протягом року з 20.02.2022 по 20.02.202р.
При цьому транзакції з перерахування коштів на користь ТОВ «СК «ДНІПРО-1» здійснювались боржником - ТОВ "МОРІТА" за наявної значної кредиторської заборгованості перед ПАТ "УКРНАФТА" та АТ "УКРТАТНАФТА" на загальну суму 243 184 163,38 грн. основного боргу без нарахування штрафних санкцій за порушення зі сторони ТОВ "МОРІТА" строків оплати товару за договорами, що підтверджується відповідними рішеннями Господарського суду Хмельницької області у справах № 924/350/22 та № 924/351/22 від 05.09.2022р. і 27.09.2022р., а також № 924/1104/23 від 05.12.2023р.
У відповідності до приписів частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Частинами першою, другою статті 7 КУзПБ передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.
Господарський суд розглядає спори, стороною яких є боржник, за правилами, визначеним ГПК України.
Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.
Перш за все, це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.
Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів, що підтверджується відповідними правовими позиціями Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011 (913/45/20), від 16.11.2022 у справі №44/38-б (910/16410/20), від 21.03.2023 у справі № 910/18376/20 (918/445/22).
Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених у частині другій статті 16 ЦК України. Разом з цим, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).
Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 24.11.2021 у справі N 905/2030/19 (905/2445/19) висловила наступні висновки.
Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.
Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.
Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:
- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі;
- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);
- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі N 910/7547/17).
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.
У контексті цього спору, слід також звернути увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі N 904/7905/16: "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".
Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі N 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі N 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі N 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі N 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі N 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі N 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі N 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі N 908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі N 902/1023/19 (902/1243/20)).
Таким чином, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі N 905/2030/19 (905/2445/19) дійшла висновку, що фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.
Водночас, категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що ч. 2 ст. 96 ЦК України вимагає, щоби юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором. У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, підпадає під трирічний строк, що передував відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ "МОРІТА".
Крім того, ТОВ "МОРІТА" мало кредиторську заборгованість станом на момент укладання оспорюваного Договору № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, принаймі перед ПАТ "УКРНАФТА" та АТ "УКРТАТНАФТА".
05.09.2022 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/350/22 за позовом ПАТ "УКРНАФТА" до ТОВ «МОРІТА» про стягнення 122 135 064 (сто двадцять два мільйони сто тридцять п`ять тисяч шістдесят чотири) гривні 24 копійки.
Вказаним рішенням судом стягнуто з ТОВ «МОРІТА» на користь ПАТ "УКРНАФТА" 101 225 276 (сто один мільйон двісті двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят шість гривень) 95 копійок - основного боргу, 9 124 141 (дев`ять мільйонів сто двадцять чотири тисячі сто сорок одну гривню) 40 копійок - пені, 10 778 939 (десять мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень) 71 копійку - інфляційних втрат, 1 006 706 (один мільйон шість тисяч сімсот шість гривень) 18 копійок - 3% річних, 868 350 (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят гривень) 00 копійок - витрат зі сплати судового збору.
При ухваленні рішення, судом встановлено, що між ТОВ «МОРІТА» та ПАТ "УКРНАФТА" 31.12.2021 було укладено договір поставки №12/01/01/2338-НП, відповідно до умов якого постачальник (ПАТ «УКРНАФТА») зобов`язався поставити та передати покупцеві (ТОВ «МОРІТА») у власність нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його.
ПАТ «УКРНАФТА» виконало свої зобов`язання за договором, здійснив поставку Товару в повному обсязі та на умовах, визначених договором, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі від 31.01.2022. Натомість, у встановлені договором строки ТОВ «МОРІТА» розрахунку за поставлений товар не здійснив, а тому 03.03.2022 у ТОВ «МОРІТА» виникла перед позивачем заборгованість.
Відповідно до п. 4.3. Договору покупець здійснює розрахунки по цьому договору в розмірі 100% вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у розділі 9 цього договору, в строки не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі товару.
В п. 2 Акту приймання-передачі нафтопродуктів зазначено, що сторони не мають претензій одна до одної відносно кількості та якості поставлених нафтопродуктів на умовах Договору поставки нафтопродуктів №12/01/01/2338-НП від 31.12.2021, який укладений між ТОВ „МОРІТА" та ПАТ „УКРНАФТА". Акт приймання-передачі нафтопродуктів №1 від 31.01.2022 підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток. Тобто, ТОВ „МОРІТА" мало здійснити оплату за поставлений товар у строк до 03.03.2022 включно. Так, порушення строків оплати за вказаним договором та виникнення заборгованості у ТОВ "МОРІТА" перед ПАТ "УКРНАФТА" виникло 02.03.2022.
27.09.2022 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/351/22 за позовом ПАТ "УКРНАФТА" до ТОВ «МОРІТА» про стягнення 114 431 763 (сто чотирнадцять мільйонів чотириста тридцять одну тисячу сімсот шістдесят три) гривні 70 копійок.
Вказаним рішенням судом стягнуто з ТОВ «МОРІТА» на користь ПАТ "УКРНАФТА" 104 992 505 (сто чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто дві тисячі п`ятсот п`ять гривень) 94 копійки - основного боргу, 2 834 797 (два мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі сімсот дев`яносто сім гривень) 66 копійок - інфляційних втрат, 535 030 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч тридцять гривень) 30 копійок - 3% річних, 822 327 (вісімсот двадцять дві тисячі триста двадцять сім гривень) 45 копійок - витрат по сплаті судового збору.
При ухваленні рішення, судом встановлено, що між ТОВ «МОРІТА» та ПАТ "УКРНАФТА" 01.02.2022 укладено Договір поставки № 12/01/01/2338-НП.
Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов`язується поставити та передати покупцеві у власність нафтопродукти (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Постачальник протягом лютого 2022 року поставляє покупцеві автомобільний бензин та дизельне паливо на загальну суму 104 992 505,94грн (п.1.3. договору).
Моментом поставки товару і моментом переходу права власності на товар до покупця вважається момент підписання уповноваженими представниками обох сторін акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної (п. 3.3. договору).
Відповідно до п.4.3. договору покупець здійснює розрахунки по цьому договору в розмірі 100% вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у розділі 9 цього договору, в строки не пізніше 30.04.2022.
На виконання умов договору позивачем здійснено поставку товару в обсязі та на умовах визначених договором, що підтверджується актами приймання передачі нафтопродуктів від 28.02.2022.
ТОВ «МОРІТА» не виконано своїх зобов`язань перед ПАТ «УКРНАФТА» та не сплачено заборгованість у відповідності до умов вищевказаного Договору.
Тобто, ТОВ „МОРІТА" мало здійснити оплату за поставлений товар у строк до 30.04.2022 включно. Так, порушення строків оплати за вказаним договором та виникнення заборгованості у ТОВ "МОРІТА" перед ПАТ "УКРНАФТА" виникло 01.05.2022.
На виконання зазначених рішень судом видані судові накази, на підставі яких відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкритті виконавчі провадження ВП №70612182 та ВП №70836660 (постанови, відповідно, від 23.12.2022 та від 24.01.2023). Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.01.2023 об`єднано зазначені виконавчі провадження у зведене виконавче провадження ВП №70836660.
Окрім того, 05.12.2023 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/1104/23 за позовом АТ «УКРТАТНАФТА» до ТОВ «МОРІТА» про стягнення 36 966 380 (тридцять шість мільйонів дев`ятсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят) гривень 49 копійок.
Вказаним рішенням судом стягнуто з ТОВ «МОРІТА» на користь АТ "УКРНАФТА" 36 966 380 (тридцять шість мільйонів дев`ятсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят) гривень 49 копійок заборгованості та 443 596 (чотириста сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто шість) гривень 58 копійок судового збору.
При ухваленні рішення судом встановлено, що між ТОВ «МОРІТА» та АТ «УКРНАФТА» 01.05.2021 укладено Договір поставки нафтопродуктів № 379/2/2118.
За умовами п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості, та за ціною, узгодженими сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору.
Поставка товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних сторонами. Зобов`язання постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від постачальника до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі нафтопродуктів (пункт 3.2 договору).
Згідно п. 3.3 договору строк поставки товару: травень 2021р. грудень 2021р.
Відповідно до п. 4.2 Договору поставки нафтопродуктів № 369/2/2118 від 01.05.2021 передбачено, що оплата товару може бути здійснена покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата Товару може здійснюватися частинами. Підставою для перерахування оплати за Товар є рахунок Постачальника. В рахунку Постачальник вказує вартість Товару, виходячи з ціни Товару, зазначеної у відповідному Додатку до даного Договору. Строк дії договору з моменту підписання сторонами до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного їх здійснення (пункт 7.1 договору).
Судом встановлено, що АТ «УКРНАФТА» свої зобов`язання виконало в повному обсязі (що підтверджується актами), а ТОВ «МОРІТА» своїх зобов`язань за виконання вищевказаного договору не виконало, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість.
Таким чином, заборгованість ТОВ «МОРІТА» перед АТ «УКРНАФТА» почала виникати за неналежне виконання Боржником умов Договору поставки нафтопродуктів № 369/2/2118 від 01.05.2021.
Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").
Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою N 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 у справі за заявою N 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Отже, підсумовуючи вищезазначене, станом на дату укладання оспорюваного Договору ТОВ "МОРІТА" мало заборгованість щонайменше перед двома кредиторами, а саме - перед ПАТ "УКРНАФТА" та АТ "УКРТАТНАФТА" на загальну суму 243 184 163,38 грн. лише основного зобов`язання (без нарахування штрафних санкцій за порушення зі сторони ТОВ "МОРІТА" строків оплати товару за договорами).
Крім того, судом досліджено звіт за результатами проведення аналізу фінансово господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на ринках ТОВ "МОРІТА" та аналізу ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства (далі - Звіт), який долучено позивачем до матеріалів справи. З вищезазначеного Звіту вбачається, крім іншого, що за період з 2021 - 2023 р.р. відбулось зменшення показника забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами та забезпечення зобов`язань боржника його оборотними активами на 0,04 та розміру чистих активів на 36 230,8 тис. грн.
Як вбачається з форми № 1 «Баланс» станом на 31.12.2023 необоротні активи у ТОВ «МОРІТА» становили 2 тис. грн., оборотні активи становили 745 826 тис. грн.
Загальна сума поточної кредиторської заборгованості ТОВ «МОРІТА» станом на 31.12.2023 становила 783 770,5 тис.грн. Довгострокові зобов`язання, цільове фінансування та забезпечення складали 0,0 тис. грн.
Протягом періоду, що аналізується відбулися зміни необоротних активів боржника, шляхом їх зменшення на 23,6 тис. грн., що відбулось за рахунок вибуття незавершених капітальних інвестицій, нематеріальних активів та основних засобів.
Кількісний склад оборотних активів підприємства за 2021 - 2023 р.р. зростає на 532 340,4 тис.грн., головним чином внаслідок збільшення іншої поточної дебіторської заборгованості.
Запаси протягом 2021 - 2023 р.р. спали на 25930,3 тис. грн., та на кінець звітного періоду відсутні.
Структура оборотних активів на кінець 2023 р. не є оптимальною з точки зору платоспроможності, оскільки 100% від всієї вартості оборотних активів займає дебіторська заборгованість, а всі інші оборотні активи майже відсутні.
Таким чином, протягом 2021 - 2023 р.р. відбулось вилучення активів ТОВ «МОРІТА», зокрема необоротних активів 23,6 тис.грн. та запасів на 25 930,3 тис.грн.
При здійсненні аналізу щодо штучного збільшення розміру кредиторської заборгованості встановлено укладення між ПАТ «УКРНАФТА» та ТОВ «МОРІТА» договорів поставки нафтопродуктів.
Однак, згідно Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу ТОВ «МОРІТА» складав 3 700,00 грн., що значно нижче сум, на які укладені вищезазначені договори поставки.
Кошти вилучені з продажу запасів ТОВ «МОРІТА» спрямовувались не на погашення кредиторської заборгованості перед ПАТ «Укрнафта», а виводились з Товариства шляхом укладання договорів поворотної фінансової допомоги.
З аналізу банківських виписок руху коштів на рахунках ТОВ «МОРІТА» арбітражний керуючий Кучерявий Д.В. встановив факт надання Боржником грошових коштів нижченаведеним контрагентам в якості поворотної фінансової допомоги :
ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на суму 557 014 400,00 грн. (Договір № 0104-М/22 від 01.04.22 поворотна фінансова допомога, договір № 3004-М від 30.04.2021р., договір № 0105-М від 01.05.2021р., договір № 0110-М від 01.10.2021р., договір № 0109-М/22 від 01.09.2022р., договір № 0111-М/22 від 01.11.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто : 192 684 497,52 грн. Таким чином, заборгованість складає 364 329 902,48 грн.
ТОВ «КАПАБЛАНКА» на суму 2 063 308,47 грн. (фінансова допомога згідно договору № М-0104/22 від 01.04.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 104 614,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 1 958 694,47 грн.
ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» на суму 45 076 756,74 грн. (фінансова допомога згідно договору 2311-М/22 від 23.11.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 45 076 756,74 грн.
ТОВ «БІЗНЕС ТРЕНД» на суму 331 500 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 0607-2022/М від 06.07.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3108-2022/М від 31.08.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1409-2022М від 14.09.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2810-2022/М від 28.10.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 331 500 000,00 грн.
ТОВ «ТРАНСОІЛГАЗ» на суму 6 350 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3101-М від 31.01.2022 р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1005-М від 10.05.2022 р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 4 917 000,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 1 433 000,00 грн.
ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» на суму 48 720 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3101-М від 31.01.2022р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1005-М від 10.05.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 28 720 000,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 20 000 000,00 грн.
ТОВ «ТД «КАРПАТИНАФТОТРЕЙД» на суму 24 975 131,57 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1407/21-М від 14.07.2021р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 0912/22-М від 09.12.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 24 975 131,57 грн.
ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» на суму 2 300 000,00 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2207-21/ІМ від 22.07.2021р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 1612-21/ІМ від 16.12.2021р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 2 300 000,00 грн.
ПП «ТК-САНТАНА» на суму 5 186 418,16 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2207-21\1 від 22.07.2021р., надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 0102-ФД\22 від 01.02.2022р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 5 186 418,16 грн.
ТОВ «НК КАТАЛОНІЯ» на суму 6 608 093,94 грн. (надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 3101/1-М від 31.01.2021р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 0,00 грн. Таким чином, заборгованість складає 6 608 093,94 грн.
ТОВ «АЛЬЯНС ЕВОЛЮШН» на суму 4 026 109,09 грн. (перерахунок коштів згідно договору відступлення права вимоги № 300421 від 30.04.2021р.). Згідно виписок по рахунках станом на поточну дату дебітором повернуто 660 880,36 грн. Таким чином, заборгованість складає 3 365 228,73 грн.
Також, між ТОВ «МОРІТА» та ТОВ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1» (код ЄДРПОУ: 41204120) було укладено Договір №2002/1-22 від 20.02.2022 про надання спонсорської допомоги, на підставі якого Боржник перерахував на користь останнього грошові кошти в загальному розмірі 9 113 241,00 грн.
При цьому, первинні документи щодо наявності у ТОВ «МОРІТА» дебіторської заборгованості посадовими особами боржника розпоряднику майна не передавались.
При наданні інформації про наявність дебіторської заборгованості, а також під час проведення інвентаризації майна боржника, керівником ТОВ «МОРІТА» не зазначено про наявність заборгованості перед вищезазначеними дебіторами, що свідчить про намагання її приховати.
Заходи щодо примусового стягнення дебіторської заборгованості в судовому порядку згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, ТОВ «МОРІТА» також не здійснювались, що може спричинити порушення строків позовної давності та перетікання даної заборгованості у безнадійну.
Будь-яка господарська операція, дія (бездіяльність) суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи. Укладання ТОВ «МОРІТА» договорів про поворотну фінансову допомогу, приховування дебіторської заборгованості та не здійснення заходів щодо її стягнення не відповідає інтересам цієї юридичної особи та є недобросовісною, вчинена на шкоду кредиторам боржника.
Таким чином, арбітражний керуючий Кучерявий Д.В. виснував, що найменше з 2021 року засновником та керівником ТОВ «МОРІТА» здійснювались заходи націлені на занепад підприємства. Накопичення та штучне збільшення кредиторської заборгованості, вилучення та приховування необоротних та оборотних активів, виведення коштів шляхом укладення договорів про поворотну фінансову допомогу та надання спонсорської допомоги є завідомо не вигідними діями, що може призвести до банкрутства ТОВ «МОРІТА» та спричинило руйнування фінансової основи для погашення боргів.
Враховуючи вищевикладене, за результатами проведеного аналізу, вбачається, що починаючи щонайменше з 2021 року засновником та керівником ТОВ «МОРІТА» вчинялись дії з доведення до банкрутства підприємства.
За період 2021 - 2023 р.р. відбулось спадання необоротних активів на 23,6 тис. грн.
Згідно статистичної звітності станом на 31.12.2023 р. необоротні активи у ТОВ «МОРІТА» становили 2 тис. грн.. За результатами проведеної інвентаризації 31.07.2024 р. виявлено основні засоби ТОВ «МОРІТА» у кількості 2 один. на суму 1 540,13 грн.
Оборотні активи ТОВ «МОРІТА» на кінець 2023 р. становили 745 826 тис.грн. та складалась на 95% з дебіторської заборгованості. Запаси протягом 2021- 2023 р.р. спали на 25 930,3 тис.грн., та на кінець звітного періоду відсутні.
Згідно фінансової звітності дебіторська заборгованість ТОВ «МОРІТА» станом на кінець 2023р. складала 707 345,0 тис. грн.
За результатами проведеної інвентаризації станом на 31.07.2024р. виявлено дебіторську заборгованість ТОВ «МОРІТА» в розмірі 706 467 135,14 грн., інші оборотні активи відсутні.
Результат аналізу власних оборотних засобів підприємства виявив їх відсутність протягом періоду, що аналізується, що ініціює потребу в залучені позикових джерел фінансування господарської діяльності. Власні оборотні засоби не забезпечують безперервність процесу реалізації продукції та зростання прибутку, що веде до фінансових втрат та збитків.
Загальна сума поточної кредиторської заборгованості ТОВ «МОРІТА» станом на 31.12.2023 р. становила 783 770,5 тис. грн. Довгострокові зобов`язання, цільове фінансування та забезпечення складали 0,0 тис. грн. Станом на день аналізу, судом визнано вимоги конкурсних кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «МОРІТА» в загальному розмірі 330 491 975,75 грн.
Протягом 2022, 2023 р.р. ТОВ «МОРІТА» не отримало чистого прибутку. В 2023 році чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) взагалі відсутній. Показники рентабельності протягом періоду не розраховуються або від`ємні, таким чином свідчить про неефективність господарської діяльності підприємства. Недостатність прибутку руйнує фінансову основу для розширення діяльності, задоволення соціальних і матеріальних потреб учасників, перспективу погашання боргових зобов`язань підприємства.
Таким чином, найбільшу питому вагу у складі економічних елементів витрат на кінець періоду, що аналізується складають інші операційні витрати. Операційні витрати та собівартість реалізованої продукції за даний період відсутні. Протягом періоду, що аналізуються не виявлено ознак дій з приховування чи фіктивного банкрутства, та встановлені ознаки з доведення до банкрутства ТОВ «МОРІТА».
За результатами проведеного аналізу встановлено, що фінансовий стан підприємства характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності що відповідає фінансовому стану потенційного банкрутства, коли задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.
Таким чином, вбачається, що внаслідок перерахування ТОВ "МОРІТА" коштів в якості спонсорської допомоги на користь ТОВ «СК «ДНІПРО-1» та укладення спірного правочину ТОВ "МОРІТА" з вказаним контрагентом, Боржник унеможливив виконання грошових зобов`язань перед наявними кредиторами.
У свою чергу відповідачем не спростовано наявних у справі доказів фраудаторності спірного правочину та не надано до суду доказів на підтвердження протилежного.
У цій справі варто звернути увагу на те, що добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість (такий висновок сформульовано в п. 10.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі N 910/16579/20 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.08.2021 у справі N 909/436/20, від 28.09.2021 у справі N 918/1045/20, від 06.10.2021 у справі N 925/1546/20).
Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.
За встановленими судом обставинами ТОВ "МОРІТА" вчинило оспорюваний правочин з відчуження майнових активів (належного йому права вимоги оплати заборгованості), які могли бути використані для задоволення вимог кредиторів у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, враховуючи встановлення обставин щодо наявності ознак фраудаторності спірного правочину, а також за відсутності економічної мети для боржника, його дії були спрямовані на виведення активів боржника та завдання йому збитків, з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань та порушення прав кредиторів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним спірного правочину підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з ТОВ "СК «ДНІПРО-1" на користь ТОВ «МОРІТА» (Код ЄДРПОУ: 44114978; адреса: вулиця Прибузька, будинок 9, м. Хмельницький, 29000, Україна) грошових коштів в розмірі 9 113 241,78 грн. за ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсним правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Господарським судом ураховано висновки про застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі N 916/913/21, відповідно до яких тлумачення змісту наведеної норми (ч. 1 ст. 216 ЦК України) свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній, одержаного ними на виконання цього правочину. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.
Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином.
З огляду на викладені обставини та наведені норми, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину шляхом стягнення на користь боржника перерахованої останнім спонсорської допомоги.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", N 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", N 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд також враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 42, 44 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд - 
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір № 2002/1-22 спонсорської допомоги від 20.02.2022, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОРІТА» м. Хмельницький та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОРТИВНИЙ КЛУБ «ДНІПРО-1» м. Дніпро.

Стягнути з ТОВ "СК «ДНІПРО-1" (код ЄДРПОУ: 41204120, адреса: вул.Жуковського, буд. 20, офіс 136, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, Україна) на користь ТОВ «МОРІТА» (Код ЄДРПОУ: 44114978; адреса: вулиця Прибузька, будинок 9, м. Хмельницький, 29000, Україна) грошові кошти в розмірі 9 113 241 грн. (дев`ять мільйонів сто тринадцять тисяч двісті сорок одна) гривень 78 копійок в порядку застосування наслідків недійсності правочинів за ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства. Видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Грамчук 

Видруков. примірн.:
1 - у справу, 
2 - боржнику (morita.khm@gmail.com),
3 - арбітражному керуючому Кучерявому Д.В. - в електронний кабінет, 
4- представнику ТОВ "Моріта" Недокусу В.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )
5- ТОВ Спортивний клуб "Дніпро-1"- в електронний кабінет