Справа № 169/1/26 	Головуючий у 1 інстанції: Тітівалов Р. К. 	
Провадження № 22-ц/802/668/26  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум житлової субсидії за апеляційною скаргою позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Турійського районного суду Волинської області від 11 березня 2026 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України (далі – ГУ ПФУ) у Волинській області звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області. З жовтня 2022 року по квітень 2023 року відповідачу призначена житлова субсидія на житлово-комунальні послуги на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива на підставі її заяви про призначення та надання житлової субсидії та декларації про доходи та витрати.
Позивач зазначав, що за результатами верифікації, проведеної відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат», ГУ отримало інформацію про здійснення ОСОБА_1 протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення, купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів, що перевищує 50 000 грн. Дата операції з 20 січня 2022 року по 20 січня 2022 року, МФО банку: 305299, назва банку: ПРИВАТБАНК, назва відділення/філії: Відділення «Північно-Західне № 42».
Позивач також вказував, що листом від 28 березня 2025 року №0300-0309-8/20974 відповідача було повідомлено про результати проведеного моніторингу та запропоновано надати відповідні документи з цього приводу. 07 травня 2025 року ГУ ПФУ у Волинській області повідомило відповідача про припинення виплати житлової субсидії та запропоновано їй повернути надміру виплачені кошти за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 15 427 грн 90 коп. на розрахунковий рахунок ГУ ПФУ у Волинській області. Проте, ОСОБА_1 у добровільному порядку не повернула незаконно отримані кошти.
Ураховуючи наведене, ГУ ПФУ у Волинській області просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь надміру виплачену суму житлової субсидії у розмірі 15 427 грн 90 коп., а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 11 березня 2026 року в позові ГУ ПФУ у Волинській області відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача ГУ ПФУ у Волинській області Голодюк Н. В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ГУ ПФУ у Волинській області.
На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що згідно з пп. 10 п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (із змінами, далі - Положення № 848) житлова субсидія не призначається, якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 50 000 грн. Пунктом 90 Положення № 848 визначено, що громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати уповноважений орган про виникнення обставин, зокрема щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2, 4, 8-10 п. 14 цього Положення. На виконання вимог Положення № 848 та на підставі проведеної відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» верифікації житлових субсидій і пільг, ГУ встановлено факти порушення з боку ОСОБА_1 . Так, ГУ отримана інформація про здійснення ОСОБА_1 протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 000 грн. У зв`язку з цим утворилася переплата житлової субсидії за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 15 427 грн 90 коп. ГУ ПФУ у Волинській області повідомило відповідача про необхідність повернути на розрахунковий рахунок ГУ надміру виплачену суму житлової субсидії. Однак, ОСОБА_1 у добровільному порядку не повернула незаконно отримані кошти, а тому сума надміру виплачених їй сум житлової субсидії у вищезазначеному розмірі підлягає стягненню на користь ГУ ПФУ у Волинській області.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в позові у цій справі. Вказувала, що операції з купівлі іноземної валюти на загальну суму 50 000 грн вона не здійснювала. Недобросовісність як набувача виплат відсутня, а доводи позивача ґрунтуються на припущенні та бездоказовості. 
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 13 травня 2026 року - дата складення повного судового рішення.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
03 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення та надання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.
Рішенням про призначення житлової субсидії від 07 листопада 2022 року № 07590002-3012-52 відповідачу ОСОБА_1 призначена субсидія на ЖКП/придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).
У витязі з Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України зазначено наступне: номер запису 5343230; дата завантаження 02 листопада 2023 року; дата здійснення верифікації 24 вересня 2023 року; дата опрацювання рекомендації, прийняття рішення 16 квітня 2025 року (а.с.8).
За результатами верифікації отримано інформацію про здійснення ОСОБА_1 або членами її родини протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення, купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів, що перевищує 50 000 грн. Дата операції з 20 січня 2022 року по 20 січня 2022 року, МФО банку: 305299, назва банку: ПРИВАТБАНК, назва відділення/філії: Відділення «Північно-Західне № 42», дата реєстрації звернення на призначення житлової субсидії 03 листопада 2022 року, дата отримання даних 18 серпня 2023 року (а.с.9).
Як слідує з розрахунку суми боргу, ОСОБА_1 за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року виплачена житлова субсидія у розмірі 15 427 грн 90 коп. (а.с.16).
28 березня 2025 року ГУ ПФУ у Волинській області листом №0300-0309-8/20974 повідомив ОСОБА_1 про те, що ГУ отримано інформацію про здійснення нею протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 50 000 грн. Запропоновано відповідачу документально підтвердити чи спростувати надану інформацію (а.с.11).
Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази про надіслання вказаного листа відповідачу та його отримання нею.
Листом від 07 травня 2025 року № 0300-0402-8/30161 відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок ГУ надміру виплачену суму житлової субсидії у розмірі 15 427 грн 90 коп. (а.с.10).
Зазначений лист відповідач отримала особисто 15 травня 2025 року (а.с.14).
22 травня 2025 року відповідач надала пояснення та відповідні докази ГУ ПФУ у Волинській області з приводу здійснення переказу на суму 88 600 грн, що еквівалентно 3 100 доларів США, своєму племіннику ОСОБА_2 (а.с.30).
Судом з наданих відповідачем документів встановлено, що на її картковий рахунок було здійснено декілька переказів від ОСОБА_2 зі США: 13 січня 2022 року о 20 год 12 хв – 54 993 грн 41 коп., 13 січня 2022 року о 20 год 16 хв – 27 489 грн 03 коп., 13 січня 2022 року о 20 год 17 хв – 27 489 грн 03 коп., 14 січня 2022 року о 04 год 09 хв – 27 489 грн 03 коп. (а.с.31, 32). Згідно пояснень відповідача грошові кошти на її картку надійшли в значно більшому розмірі, ніж було необхідно та домовлено з племінником ОСОБА_3 , оскільки через збій у банківській системі перекази повторювалися.
Звертаючись до суду з цим позовом, ГУ ПФУ у Волинській області свої вимоги мотивувало тим, що відповідачу було надміру виплачено суму житлової субсидії у розмірі 15 427 грн 90 коп., оскільки вона у порушення п. 90 Положення № 848 протягом 30 календарних днів не проінформувала уповноважений орган про виникнення обставин, передбачених пп. 10 п. 14 цього Положення, а саме про здійснення нею протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 000 грн.
Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848.
Згідно з п. 3 Положення № 848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг – мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку.
Відповідно до п. 4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі – громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
За змістом п. 5 Положення № 848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі – соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1156 «Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії».
Житлові субсидії на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива призначаються у разі, коли домогосподарство не отримує комунальну послугу з постачання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) та не використовує природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення (п. 6 Положення № 848).
Пунктом 9 Положення № 848 визначено, що контроль за правильністю призначення і виплати житлових субсидій здійснює Нацсоцслужба та її територіальні органи.
Відповідно до пп. 10 п. 14 Положення № 848 (в редакції на час звернення відповідача за призначенням субсидії) житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), зокрема, якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 50 000 грн.
Пунктом 56 Положення № 848 передбачено, що уповноважені органи мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.
Згідно з абзацами 3, 4 п. 119 Положення № 848 за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли: у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у п.90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» органи, які здійснюють державні виплати, мають право проводити додаткові перевірки інформації, наданої реципієнтами під час звернення за державними виплатами та опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, а також приймати рішення щодо припинення або продовження державних виплат реципієнтам за результатами опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року в справі № 727/5743/15-ц у пунктах 19-21 виснувала, «…що сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Суди першої й апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про те, що надмірно перерахована (виплачена) субсидія є шкодою. Застосування до спірних правовідносин приписів статей 1166 і 1231 ЦК України є помилковим. Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, пенсії, допомоги, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, не може бути повернута сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо позивач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку особи як набувача субсидії. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо…».
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Законодавець передбачив два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17.
При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц.
Добросовісність як презумпція матеріального права має процесуальне значення та впливає на розподіл доказування.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Rysovskyy v. Ukraine» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» від 05 січня 2000 року, «Oneryildiz v. Turkey» від 18 червня 2002 року, «Megadat. com SRL v. Moldova» від 08 квітня 2008 року, «Moskal v. Poland» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Lelas v. Croatia» від 20 травня 2010 року і «Toscuta and Others v. Romania» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Oneryildiz v. Turkey» від 18 червня 2002 року та «Beyeler v. Italy» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції відмовляючи в позові ГУ ПФУ у Волинській області, обґрунтовано виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що подаючи заяву про призначення субсидії відповідач мала на меті навмисно подати недостовірні відомості або приховати відомості щодо здійснення нею 20 січня 2022 року купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти на суму, що перевищує 50 000 грн, що вплинули на встановлення права на призначення субсидії, тобто відсутній прямий умисел щодо введення в оману органу державної влади. Здійснення відповідачем 20 січня 2022 року о 14 год 51 хв повернення зайвих коштів у розмірі 88 600 грн ОСОБА_2 у США шляхом відправки SWIFT-переказу, для чого уповноважений працівник банку Іщук М. П. конвертувала зазначену суму по офіційному на той час курсу в 3 100 доларів США, які внесла на новостворений валютний рахунок відповідача для здійснення валютного переказу в США та відправила зазначені кошти на рахунок ОСОБА_4 у США, після чого на банківському рахунку відповідача не залишилося грошових коштів, підтверджується виписками по рахунках та відповідними квитанціями (а.с.32-34, 60). Зважаючи на ці обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не здійснювала у розумінні положень пп. 10 п. 14 Положення № 848 операції з купівлі іноземної валюти на загальну суму, що перевищує 50 000 грн, а тому у неї був відсутній обов`язок протягом 30 календарних днів поінформувати уповноважений орган про виникнення обставин, зокрема щодо настання умови, зазначеної у пп. 10 п.14 цього Положення.
Зважаючи на те, що позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довів обставин, на які він посилалася як на підставу своїх вимог та не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували придбання відповідачем іноземної валюти, внаслідок чого покращився її майновий стан, та не надав жодних належних і допустимих доказів здійснення відповідачем операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти, що свідчить про відсутність у її діях недобросовісності, ураховуючи, що субсидія призначена позивачем відповідачу добровільно та на підставі необхідних для цього документів, тому цілком правильним є висновок суду про відсутність підстав згідно зі ст. 1215 ЦК України для стягнення з неї призначеної та отриманої суми субсидії.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову в позові ГУ ПФУ у Волинській області є законним та обґрунтованим.
Висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та відсутність підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Турійського районного суду Волинської області від 11 березня 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: