30.04.2026 Справа № 756/633/26

Справа пр. № 2/756/3939/26
ун. № 756/633/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
30 квітня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі судді Андрейчука Т.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 квітня 2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25.04.2025-100001955, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 20000,00 грн строком на 217 днів з дати надання кредиту. Дата повернення кредиту - 27 листопада
2025 року.
Відповідач належним чином не виконував зобов`язання, взяті на себе за кредитним договором, допустив заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2025 року
№ 25.04.2025-100001955 у сумі 66400,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 20000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 31000,00 грн, комісія за надання кредиту у сумі 1800,00 грн, комісія за обслуговування кредиту у сумі 3600,00 грн, неустойка у сумі 10000,00 грн.
За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 у сумі 66400,00 грн, а також присудити з нього судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23 січня 2026 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
03 березня 2026 року представниця відповідача адвокат Зачепіло З.Я. подала відзив на позовну заяву ТОВ "Споживчий центр", в якому зазначила, що позивач не надав первинні документи, які підтверджують видачу ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі, в якому вказує позивач. На думку адвоката Зачепіло З.Я., довідка, надана позивачем на підтвердження переказу кредитних коштів у сумі 20000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 , не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між сторонами справи кредитних відносин та наявності заборгованості. Представниця відповідача зазначала, що позивачем не надані виписки по рахунках, розрахунок заборгованості, на підставі яких можна було б правильність нарахування відсотків.
Адвокат Зачепіло З.Я. наголосила, що складений позивачем розрахунок заборгованості, за відсутності первинних документів, не може бути доказом наявності заборгованості у відповідача.
Також адвокат Зачепіло З.Я. вважає неправомірним нарахування комісії за кредитним договором від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955.
Щодо нарахування позивачем неустойки у сумі 10000,00 грн, то представниця відповідача у відзиві вказує на те, що під час воєнного стану нараховані після 24 лютого 2022 року неустойка та інші платежі за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають списанню кредитодавцем.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до п. 15 ч. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" кредитодавець не вправі був нараховувати проценти за кредитним договором 
Зважаючи на викладене, адвокат Зачепіло З.Я. просила суд відмовити ТОВ "Споживчий центр" у задоволенні його позову.
13 березня 2026 року представник позивача ТОВ "Споживчий центр" подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину, а відповідачем підписано договір одноразовим ідентифікатором, що підтверджується доказами, які містяться у справі. Кредитні кошти були переказані ТОВ "Споживчий центр" на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі, за допомогою інтернет-еквайрингу iPay. Відповідач, заперечуючи факт отримання кредитних коштів, не надав виписки з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів. 
Представниця позивача наголосила, що ТОВ "Споживчий центр" не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, відтак не може надати первинні банківські документи, а отже наданий позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. 
ТОВ "Споживчий центр" стверджувало, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме, - з перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. З огляду на те, що ТОВ "Споживчий центр" надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ "Споживчий центр" (ТМ "ШвидкоГроші"), уникнувши додаткових витрат. За умовами кредитного договору від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 до комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
З огляду на викладене ТОВ "Споживчий центр" наполягало на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заперечення відповідач на його представниця до суду не подали.
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Судом з`ясовано, що 25 квітня 2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", кредитний договір № 25.04.2025-100001955, за умовами якого ТОВ "Споживчий центр"зобов`язалось надати позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 20000,00 грн на строк 217 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 27 листопада 2025 року.
Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня
2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від
01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі
№ 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У кредитному договорі від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 сторони погодили, що кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на його банківський рахунок, до якого емітовано картку
№ НОМЕР_1 . 
04 січня 2024 року ТОВ "Споживчий центр" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" уклали договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2, відповідно до якого ТОВ "Універсальні платіжні рішення" зобов`язалось надати ТОВ "Споживчий центр" послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, зокрема виконувати операції з переказу споживачам виплат в порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим договором(а. с. 10-14).
ТОВ "Споживчий центр" виконало умови кредитного договору від 25 квітня
2025 року № 25.04.2025-100001955, надавши 25 квітня 2025 року відповідачу кредитні кошти у сумі 20000,00 грн шляхом їх переказу ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від імені ТОВ "Споживчий центр" на банківський рахунок позичальника ОСОБА_1 , до якого емітовано картку № НОМЕР_1 . Ця обставина засвідчується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 17 грудня 2025 року за вих. № 1-1712 (а. с. 30). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач на надав суду доказів на підтвердження того, у нього відсутній банківський рахунок, до якого емітовано картку № НОМЕР_1 , на який 25 квітня 2025 року було зараховано кредитні кошти у сумі 20000,00 грн.
З огляду на викладене суд вважає доведеним факт отримання  ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 20000,00 грн за кредитним договором від 25 квітня 2025 року
№ 25.04.2025-100001955.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Позичальник ОСОБА_1 не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, допустив заборгованість за тілом кредиту у сумі 20 000,00 грн.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Договір від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955, укладений між сторонами, є договором про споживчий кредит, а тому до правовідносин між сторонами справи, які виникли щодо укладення та виконання згаданого договору, застосуванню підлягають положення Закону України "Про споживче кредитування".
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Згідно з нормою ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зважаючи на те, що кредитний договір № 25.04.2025-100001955 укладено 25 квітня 2025 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитом не міг перевищувати 1 %.
Відповідно до п. п. 6, 7 кредитного договору від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі
1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом 3 чергових періодів коритування кредитом зазначених у графіку платежу. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт".
Проценти за користування кредитом у сумі 31000,00 грн нараховані позивачем в межах погодженого сторонами строку кредитування (з 25 квітня 2025 року до 27 листопада 2025 року), виходячи з розміру процентної ставки, яка не перевищує максимального розміру денної процентної ставки за користування кредитом, визначеної п. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування".
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
За положеннями п. 17 кредитного договору від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 за невиконання/неналежне виконання споживачем грошових зобов`язань з повернення суми кредиту кредитодавцем нараховується неустойка у розмірі 300,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного /неналежного зобов`язання.
За приписами п. 15 ч. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", в Україні розпочав діяти особливий період.
Судом з`ясовано, що з 21 серпня 2024 року відповідач ОСОБА_1 був призваний на військову службу, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 (а. с. 54).
Таким чином, позивач не вправі був нараховувати проценти за користування кредитом за кредитним договором від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 та пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором, а, отже, проценти за користування кредитом у сумі 31000,00 грн та пеня стягненню з відповідача не підлягають.
Відповідно до п. 4 ч. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку чи іншій кредитній установі встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" (указаний висновок узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21).
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (кредитною установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (у тому числі і в судовому порядку).
Згідно з п. п. 8, 9 кредитного договору від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 комісія за надання кредиту - 9 % від суми кредиту, що становило 1800,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1800,00 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідн
Отже, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме з: 1) організацією та забезпеченням надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпеченням надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпеченням надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, 4) забезпеченням інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.
Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена.
Комісії не були приховані. Так, позичальник ОСОБА_1 ознайомився і погодився з їх розміром, підписуючи кредитний договір, та в подальшому не оспорював їх в судовому порядку.
Загальний розмір комісій, нарахованих позивачем, становить 5400,00 грн.
Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. 
З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. 
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Отже, заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , становить 25400,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 20000,00 грн, комісії у сумі 5400,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До відзиву представниця відповідача долучила копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_1 ..
Аналізуючи п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у сукупності з положеннями ч. 2 ст. 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Велика Палата Верховного Суду виснувала, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу (постанови від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17). В ухвалі 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду відмовилась відступити від зазначених правових висновків.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" стосуються стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, та жодним чином не торкаються порядку надання, обсягу соціальних гарантій, не стосуються будь-яким іншим чином соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 926,64 грн (25400,00 грн / 66400,00 грн х 2422,40 грн = 926,64 грн).
Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 553, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,
суд, -
в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Споживчий центр" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 133-А; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2025 року № 25.04.2025-100001955 у сумі 25400 (двадцять п`ять тисяч чотириста) гривень 00 (нуль) копійок, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, комісій у сумі 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 133-А; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 37356833) судовий збір у сумі 926 (дев`ятсот двадцять шість) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК