ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14011/24 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, в якій просив суд:
- стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 20.05.2020 по 14.10.2020 у розмірі 164 626, 93 грн. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі. 
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року у справі № 369/11467/16-а позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. від 08.11.2016 №350-к "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10 січня 2012 року; зобов`язано Кам`янець-Подільського міського голову Хмельницької області винести розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради; стягнуто з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 14 листопада 2018 року в сумі 371 891 грн 52 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року змінено шляхом стягнення з виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 14 листопада 2018 року в сумі 627 003 грн 47 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.10.2020 касаційну скаргу виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради вирішено задовольнити та скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
В подальшому, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.08.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича Михайла Євстафійовича № 350-к від 08 листопада 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10 січня 2012 року.
Зобов`язано Кам`янець-Подільського міського голову винести розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради, забезпечити позивача умови праці та можливість виконання повноважень директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради.
Стягнуто з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 2 961 027, 52 грн.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради, стягнення з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць.
ОСОБА_1 вважаючи, що за період з 20.05.2020 по 14.10.2020 відповідач зобов`язаний виплатити на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 164 626,93 грн звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно з ч. 8 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняття органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Відповідно ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно зі ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
З аналізу наведених норми вбачається, у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Тобто, ключовою умовою для винесення органом, який розглядав трудовий спір, рішення про виплату працівнику середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, є незаконне звільнення працівника.
Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року у справі № 369/11467/16-а скасовано, натомість, позивача поновлено на посаді рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2024 року.
Більш того, вказане рішення на час вирішення даного спору не набрало законної сили. 
З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого висновку, що період з 20.05.2020 по 14.10.2020 не може вважатись часом затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
При цьому, колегія суддів вважає за доцільне акцентувати увагу апелянта, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2024 року у справі № 369/11467/16-а окрім поновлення позивача на посаді задоволено також і вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
При цьому, відповідно до змісту мотивувальної частини вказаного рішення період вимушеного прогулу визначено з 10 січня 2012 року до 28 серпня 2024 року.
Відтак, період заявлений позивачем у рамках даного позову, як «час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботу» є «часом вимушеного прогулу». 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду першої інстанції не спростовують.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	В. Ю. Ключкович	
Суддя	А. Б. Парінов 	

(Повний текст постанови складено 11.06.2026)