ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/5326/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: Хлабистін Д.М. (в залі суду) - адвокат, довіреність
Представник відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 (повний текст рішення складено 26.11.2025, суддя Кеся Н.Б.) у справі № 904/5326/25
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро
до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область
про стягнення 544 139,52 грн,

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-Позивач) 19.09.2025 року звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь плату за користування вагонами в сумі 529149,24 грн, збір за зберігання вантажу в сумі 14990,28 грн та суму судового збору у розмірі 8162,09 грн.
В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що Відповідач несвоєчасно забирав на свою колію вагони, що прибували на його адресу на станцію призначення Терни, що було зафіксовано актами форми ГУ-23. Відповідач не погодився з цими актами і відомостями плати за користування вагонами, тому Позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 позов Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, код ЄДРПОУ 00191023) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237) плату за користування вагонами в сумі 529149,24 грн, збір за зберігання вантажу в сумі 14990,28 грн та суму судового збору у розмірі 8162,09 грн.
Не погодившись з судовим рішенням, через систему «Електронний суд», представник Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 20.11.2025; ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі, скаржник/відповідач вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим через те, що суд не врахував телеграмного розпорядження АТ «Укрзалізниця» № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, яке передбачає безумовне звільнення замовника від плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу на час дії комендантської години за місцезнаходженням станції призначення. Оскільки спірні нарахування здійснені після 24.02.2022 в період дії комендантської години на Дніпропетровщині, позивач мав виключити цей час із розрахунку, чого не зробив. 
Скаржник наголошує, що відсутність актів загальної форми ГУ-23 не спростовує загальновідомого факту комендантської години, а їх складення є обов`язком позивача. 
Крім того, вагони подавалися з порушенням договору про експлуатацію під`їзної колії, що підтверджується запереченнями відповідача у відомостях форми ГУ-46, однак суд першої інстанції залишив ці доводи поза увагою. Натомість суд помилково пов`язав затримку виключно з виною відповідача та не надав оцінки тому, що комендантська година є самостійною підставою для звільнення від плати незалежно від інших обставин.
У зв`язку з цим скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції як необґрунтоване та ухвалити нове рішення про відмову в позові в частині нарахувань за час комендантської години.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою суду від 19.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/5326/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 22.04.2026 о 11 год. 40 хв.
24.12.2025 від позивача до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено наступне: 
По-перше, у спірних перевезеннях позивач виступав лише як перевізник, а не як власник вантажу чи замовник вагонів; вагонопотік регулюється відправником та одержувачем, тобто відповідачем та його контрагентами. 
По-друге, твердження відповідача щодо неподання вагонів через закінчення термінів деповського ремонту є неконкретним, не підтвердженим доказами і не стосується предмету спору, оскільки нарахування не пов`язані з перебуванням вагонів на під`їзній колії. 
По-третє, телеграфна вказівка № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 є лише внутрішнім локальним актом залізниці, який не змінює Статут залізниць України, Правила перевезень та укладені договори, тому позивач мав законні підстави нараховувати плату та збори. 
По-четверте, сама ця вказівка передбачає звільнення від плати лише за умови складення акта загальної форми ГУ-23, який засвідчує наявність виняткових обставин (комендантська година, бойові дії тощо). Однак таких актів позивач не складав, отже, відсутні підстави для звільнення відповідача від оплати.
Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
22.04.2026 скаржник наданим процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку в судове засідання повноважних представників. (Ухвалу суду від 19.12.2025 доставлено до електронного кабінету, зокрема, Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у підсистемі ЄСІТС Електронний суд 19.12.2025 о 15:09, згідно до довідки ЦАГС. (а.с. 213 т 3)
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника скаржника.
У судовому засіданні 22.04.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення, нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №45-00191023/2020-0001 від 01.07.2020 року (арк.с. 80 Т.3) АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (арк.с. 91-106 Т.3).
Отже, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
За пунктом 1.1 предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.
Згідно з пунктом 1.4 надання послуг за Договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Обов`язками Замовника, за цим договором, зокрема, є: надання або організація надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів; сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримкою вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України; оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника; та ін.... (п.п. 2.1.1, 2.1.4, 2.1.5 Договору)
Відповідно до п.2.3.2 договору залізниця зобов`язана Приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Замовника або у власних вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати власні вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів. Розрахунки за Договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» (пункт 4.1 Договору). Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин Сторін за Договором, становить один рік.
Відносини щодо подачі і забирання вагонів між Регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та ПрАТ «Північний ГЗК» здійснюється на підставі договору №ПР/М-172/14-744/НЮдч від 14.12.2017 «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат», яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Договір про експлуатацію) (арк.с. 69-79 Т.3).
На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084 (зі змінами та доповненнями). Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. ... Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004р. № 856 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.10.2004р. за № 1316/9915 (зі змінами та доповненням встановлено, що перевезення власних вагонів у завантаженому і порожньому стані у всіх випадках передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з правилами оформлення перевізних документів. Згідно п. 1.5 Правил оформлення перевізних документів перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів - "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, державної вагонної компанії, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів - "Порожній власний (орендований) вагон. З-під... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, державної вагонної компанії, оператора або орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".
Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у п.14 розділу 2 Тарифного керівництва 1.
Згідно з п.1.6 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.09.08р. №04-5/225 порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема ... обов`язок ... у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1 ....
Як зазначає Позивач у позові, залізницею у січні-лютому 2025 року по накладним №№ 04594, 04593, 04595, 31354, 31337, 31333, 31336, 04376, 04369, 04363, 04367, 04422, 04425, 31480, 04423, 04429, 04427, 04426, 04430, 04428, 04424, 04431, 04373, 04372, 04375, 04374, 04364, 04368, 04362, 04378, 04379, 04365, 04377, 04380, 04370,04371,04366,614958, 31159, 31158, 31157, 31138, 31142, 31144, 31136, 30193, 31141, 31133, 31137, 31483, 31484, 30990, 31152, 30991, 31478, 31481, 31131, 31134, 31143, 31139, 31135, 31151, 31132, 31479, 31482, 31485, 069351, 04666, 04681, 04462, 04461, 04679, 04665, 31353, 31357,31356, 31355, 30732, 04750, 31334, 31339, 31006, 31015, 31010, 31032, 31033, 31037, 30986, 30976, 30985, 30983, 30980, 31018, 31045, 31039, 31049, 31047, 30982, 31020, 31022, 31048, 31042, 31046, 31040, 31043, 31019, 30958, 46642401, 46697652, 46697645, 46697637, 46643698, 46643706, 46643722, 46643714, 46643730, 46654323, 46654331, 46644415, 46654349, 46654364, 46654356, 46697884, 46714119, 46697769, 46714127, 46714135, 46714143, 46697678, 46697660, 46697686, 46697702, 46697710, 46697694, 46697728, 46697736, 46697744, 46714218, 46714226, 46714242, 46714259, 46714234, 46714267, 46714275, 46714150, 46714176, 46714168, 46714192, 46714184, 46714200, 42470203, 42470237, 42470229, 42470252, 42470211, 42470245, 42449686, 42470260, 42449660, 42449694, 42459610, 42464701, 42470195, 42470179, 42464743, 42470526, 42470344, 42470351, 42470534, 42470542, 42470559, 42470567, 42470278, 42470575, 42470294, 42470286, 42470310, 42470302, 42470328, 42470336, 42475061, 42475053, 42475046, 42475087, 42475079, 42475103, 42475095, 42470583, 42470591, 42475012, 42470609, 42475004, 42474999, 42475020, 42475038, 42475194, 42475186, 42475210, 42475178, 42475202, 42475228, 42475111, 42475129, 42475145' 42475137, 42475152, 42475160, 42492686, 42492439, 42492447, 42450692, 42442566, 42492652, 42492710, 42452235, 46771507, 46770723, 46770681, 46765772, 46765749, 46759866, 46759833, 46758918, 46758629, 46758611, 46758603, 46758587, 46758579, 46758561, 46758553, 46758520, 46758512, 46758504, 46758496, 46758488, 46758470, 46757415, 46757399, 46757381, 46745642, 46745634, 46745626, 46745600, 46745576, 46745543, 46745527, 46745501, 46745451, 46745444, 46745428, 46745410, 46745402, 46733416, 46733408, 46733382, 46733374, 46733366, 46733358, 46733341, 46725644, 46725636, 46702452, 46702437, 46702429, 46702411, 4249275, 42492728, 42492702, 42492678, 42468496, 42468470, 42468462, 42468454, 42468447, 42468421, 42468405, 42468371, 42468363, 42468355, 42468348, 42468330, 42468322, 42468314, 42468116, 42458471, 42458463, 42458455, 42458430, 42458422, 42458414, 42458406, 42458398, 42458380, 42458372, 42458364, 42458356, 42458349, 42458331, 42458323, 42458315, 42458307, 42458299, 42458281, 42458273, 42449827, 42449793, 42449785, 42449777, 42443408, 42443390, 42443325, 42443283, 42442681, 42442145, 42442111, 42442012, 42437921, 42437913, 42437905, 42437897, 42437889, 42437871, 42437863, 42437855, 42437848, 42437830, 42437822, 42437814, 42437806, 42437798, 42437780, 42437772, 42437764, 42437756, 42437749, 42437731, 42437723, 42437715, 42437707, 42437699, 42437681, 42437673, 42435388, 42435370, 42435362, 42435354, 42435347, 42435339, 42435321, 42435313, 42435305, 42435297, 42435289, 42435271, 42435263, 42435255, 42435248, 42435230, 42435222, 42435214, 42435206, 42435198, 42435180, 42435172, 42435164, 42435156, 42435149, 42435131, 42435123, 42431577, 42431528, 42431510, 42431361, 42431346, 42431338, 42431312, 42431304, 42431296, 42431288, 42424978, 42424937, 42424903, 42424895, 42424812, 42424804, 42424796, 42424788, 42423285, 42423277, 42423244, 42423236, 42423210, 42423087, 42423061, 42423038, 42422998, 42422980, 42422964, 42422949, 42422931, 42422915, 42422840, 42422816, 42330654, 42330647 (арк.с. 19-235 Т.1, арк.с. 1-192 Т.2) на адресу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні вагони, станція призначення - Терни Придніпровської залізниці.
Як вбачається з актів ф. ГУ-23 станції Терни №№ 664, 665, 666, 669, 676, 683, 684, 686, 695 696, 701, 706, 707, 710, 711, 713, 717, 719, 726, 731, 732, 733, 746, 747, 748, 753, 754, 756, 758, 759, 772, 773, 774, 775, 778, 780, 785, 787, 798, 801, 802 (арк.с. 25-65 Т.3), в період з 01.02.2025 року по 09.02.2025 року Відповідачем несвоєчасно забирались вагони з колій станцій Терни, що призвело до зайнятості таких колій та, як наслідок, скупчення вагонів.
За таких обставин, відповідно до наказів № 124 від 03.02.2025, № 128 від 04.02.2025, № 194 від 04.02.2025, № 197 від 05.02.2025, № 198 від 05.02.2025, № 204 від 07.02.2025, № 207 від 07.02.2025 та №209 від 08.02.2025 (арк.с. 236-242 Т.2), на підходах до станції призначення Терни, зокрема станціях Рядова, Савро та П`ятихатки, затримувались вагони.
За цим фактом станцією Терни Придніпровської залізниці, складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: по наказу №124 за період затримки з 00 год.10хв. 03.02.2025р. по 09 год. 00 хв. 04.02.2025р.; по наказу №128 за період затримки з 18 год.04хв. 04.02.2025р. по 08 год. 50 хв. 07.02.2025р.; по наказу №194 за період затримки з 06 год.20хв. 04.02.2025р. по 13 год. 40 хв. 06.02.2025р.; по наказу №197 за період затримки з 15 год.14хв. 05.02.2025р. по 14 год. 00 хв. 07.02.2025р.; по наказу №198 за період затримки з 20 год.52хв. 05.02.2025р. по 17 год. 45 хв. 07.02.2025р.; по наказу №204 за період затримки з 07 год.53хв. 07.02.2025р. по 00 год. 55 хв. 08.02.2025р.; по наказу №207 за період затримки з 23 год.48хв. 07.02.2025р. по 21 год. 40 хв. 08.02.2025р.; по наказу №209 за період затримки з 14 год.53хв. 08.02.2025р. по 08 год. 50 хв. 09.02.2025р. 
Акти загальної форми підписані представниками відповідача без заперечень.
Тож, за час затримки вагонів з вини вантажовласника на підставі актів була нарахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф.ГУ-46 №№ 10029189, 10029191, 10029193, 10029194, 10029196, 10029197, 10029198, 10029199, 10029200, 10029201, 10029202, 10029204, 11029205, 10029208, 11029209, 13029213, 14029216, 14029217, 17029218, 22029240, 02039265, 02039266, 02039267 (арк.с. 193-230 Т.2) в розмірі 529 149,24 грн та збір за зберігання вантажів по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№ 09029048, 10029049, 10029051, 10029052, 30049158 (арк.с. 231-235 Т.2) в розмірі 14 990,28 грн, в загальному розмірі 544 139,52 грн.
Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки підписані відповідачем із зауваженнями: з нарахованими сумами за зберігання не згодні; вагони прийнято до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції; вагони затримані в дорозі через незалежні від ПрАТ "ПівГЗК" причини; вагони на під`їзну колію ПрАТ "ПівГЗК" не подавались, зважаючи на закінчення термінів на деповський ремонт. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виснував, що факт затримки вагонів на станціях Рядова, Савро, П`ятихатки та Терни підтверджений належними актами загальної форми ГУ-23 та актами про затримку ГУ-23а, які підписані представниками відповідача без заперечень. 
Суд встановив, що затримка сталась через скупчення вагонів на станції Терни, оскільки відповідач вчасно не забирав раніше прибулі вагони на свою під`їзну колію, тобто з вини самого відповідача, а не залізниці. Відтак, на підставі статті 121 Статуту залізниць України та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, які містять вичерпний перелік підстав для звільнення від плати (стихійне лихо, перевищення переробної спроможності, вина залізниці), суд дійшов висновку, що відповідач не довів жодної з таких підстав. 
Суд відхилив посилання на комендантську годину, оскільки затримка вагонів не була нею спричинена (вагони простоювали безперервно, в тому числі вдень), комендантська година регулює перебування осіб на вулицях, а не роботу підприємств, а телеграфна вказівка № ЦМ-13/693 є внутрішнім актом залізниці, який не змінює Статут та Правила, до того ж актів загальної форми щодо комендантської години складено не було. Заперечення відповідача у відомостях ГУ-46 (про перевищення заявок, закінчення термінів ремонту тощо) суд визнав безпідставними, оскільки вони не підпадають під законні винятки та не підтверджені доказами. 
З огляду на викладене, керуючись статтями 74, 77 ГПК України щодо обов`язку доведення, суд задовольнив позов повністю, стягнувши з відповідача плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу в загальному розмірі 544 139,52 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Предмет позову у цій справі є вимога про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу (грошових коштів). 
Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів ЦАГС, виходив з того, що спірні правовідносини виникли у сфері перевезення вантажів залізничним транспортом, а тому регулюються положеннями глави 64 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, а також підзаконними нормативними актами, прийнятими на його виконання, зокрема Правилами перевезення вантажів, Правилами користування вагонами і контейнерами, Правилами зберігання вантажів та іншими актами, що регулюють організацію перевезень залізничним транспортом.
Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу перевізник зобов`язується доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі у встановлений строк, а вантажовідправник зобов`язаний сплатити встановлену плату за перевезення. При цьому згідно з частиною другою статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін визначаються транспортними кодексами, статутами та іншими нормативно-правовими актами, а також можуть деталізуватися у відповідних договорах.
Згідно із статтями 2, 5 Статуту залізниць України цей Статут визначає права, обов`язки та відповідальність залізниць і підприємств, що користуються залізничним транспортом, а затверджені на його підставі правила перевезення є обов`язковими для всіх юридичних осіб. Для обслуговування підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування використовуються залізничні під`їзні колії, взаємовідносини щодо експлуатації яких визначаються відповідними договорами (пункти 64, 71 Статуту).
Час перебування вагонів під навантаженням або вивантаженням, а також час їх перебування на під`їзних коліях визначається з моменту передачі вагонів підприємству до моменту їх фактичного прийняття залізницею після завершення вантажних операцій.
Відповідно до статті 46 Статуту залізниць України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що прибув на його адресу, у встановлені строки. Вантажі зберігаються на станції безоплатно протягом однієї доби, після чого за їх зберігання справляється плата, визначена тарифами.
Статтею 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправники, вантажоодержувачі та власники під`їзних колій вносять відповідну плату. При цьому до часу користування вагонами включається і час затримки вагонів на станціях призначення або на підходах до них у разі очікування подачі під вантажні операції з причин, що залежать від вантажоодержувача або власника під`їзної колії. Звільнення від плати можливе лише у випадках, прямо передбачених законодавством, зокрема коли затримка виникла з вини залізниці.
Нормами Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що облік часу користування вагонами та нарахування плати здійснюється за відомістю форми ГУ-46, яка складається на підставі пам`яток про подавання та забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23 та інших документів, що фіксують відповідні обставини.
Загальний час користування вагонами включає як час їх перебування у розпорядженні вантажовласника, так і час затримки з його вини.
Водночас пунктом 16 зазначених Правил встановлено вичерпний перелік випадків, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами, зокрема у разі стихійного лиха, аварії або подання вагонів у кількості, що перевищує погоджену переробну спроможність підприємства, або ж у разі затримки прийняття вагонів залізницею.
Крім того, відповідно до Правил зберігання вантажів та положень Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, у разі якщо одержувач не вивіз вантаж зі станції у встановлений строк, з нього справляється збір за зберігання вантажу незалежно від місця затримки вагонів.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на станціях затримки (Рядова, Савро, П`ятихатки та Терни) були складені відповідні акти форми ГУ-23 та інші передбачені нормативними актами документи, на підставі яких позивачем здійснено розрахунок плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу відповідно до Тарифного керівництва №1.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про його обґрунтованість і відповідність чинному законодавству.
З матеріалів справи також убачається, що затримка сталась через скупчення вагонів на станції Терни, оскільки відповідач вчасно не забирав раніше прибулі вагони на свою під`їзну колію, тобто з вини самого відповідача, а не залізниці.
Ці обставини підтверджені належними доказами, зокрема актами загальної форми, які підписані представниками відповідача без зауважень та складеними відповідно до вимог законодавства. Позивачем було своєчасно повідомлено відповідача про готовність передати вагони на його під`їзну колію, проте відповідач не вжив необхідних заходів для їх прийняття.
Суд врахував, що відповідно до статті 73 Статуту залізниць України відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентами, що здійснюють діяльність на під`їзній колії підприємства, несе саме підприємство – власник такої колії. Водночас відповідач не надав доказів, які б свідчили про наявність обставин, що звільняють його від обов`язку сплачувати плату за користування вагонами або збір за зберігання вантажу.
Оцінюючи доводи відповідача про неправомірність нарахування плати за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, за період затримки вагонів після 24.02.2022, без виключення часових проміжків, коли на території Дніпропетровської області діяла комендантська година, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив наступне. 
Відповідач безпідставно посилається на необхідність виключення періодів комендантської години при нарахуванні плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, оскільки затримка вагонів сталася виключно з його вини - він не прийняв вагони, внаслідок чого утворилося їх скупчення на станціях Рядова, Савро, П`ятихатки та Терни, які розташовані на території без активних бойових дій. Жодним законом або нормативно-правовим актом не передбачено змін у порядку розрахунків за послуги залізниці у зв`язку із запровадженням комендантської години, яка обмежує лише перебування людей на вулицях, а не роботу підприємств у нічну зміну. Правила користування вагонами не розрізняють нарахування плати вдень або вночі, а затримка вагонів тривала безперервно, тому підстави для складення актів загальної форми та перерахунку платежів відсутні, а отже, вимоги Відповідача є необґрунтованими та такими, що суперечать законодавству та фактичним обставинам справи.
За сукупністю встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що затримка вагонів сталася з причин, залежних від відповідача, а позивач правомірно нарахував плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу. У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача 544 139,52 грн, з яких 529 149,24 грн становить плата за користування вагонами та 14 990,28 грн – збір за зберігання вантажу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з наведеними правовими висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував положення листа АТ «Українська залізниця» № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 щодо виняткових умов звільнення замовників від плати за користування вагонами та відповідних зборів під час дії воєнного стану, зокрема щодо невключення до часу користування вагоном періоду дії комендантської години, є безпідставним. 
Так, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг від внесення плати за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат під час дії воєнного стану. Зміст зазначеного рішення було доведено до підрозділів залізниці телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.
Із положень вказаних документів убачається, що час дії комендантської години не включається до часу користування вагоном за умови належного документального підтвердження відповідних обставин актом загальної форми ГУ-23, складеним згідно з вимогами Правил користування вагонами і контейнерами.
Як вбачається з матеріалів справи, акти загальної форми ГУ-23 із зазначенням обставин затримки вагонів саме у зв`язку із запровадженням комендантської години не складались, що виключає можливість застосування передбаченого внутрішніми актами Акціонерне товариство «Українська залізниця» порядку невключення часу дії комендантської години до часу користування вагонами.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідач був у встановленому порядку повідомлений про готовність вагонів до передачі та їх подавання на під`їзну колію, однак своєчасного прийняття таких вагонів не здійснив. Доказів того, що саме дія комендантської години унеможливила прийняття вагонів або що робота під`їзної колії у відповідний період була припинена, відповідачем не надано.
Отже, затримка спірних вагонів перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з діями (бездіяльністю) відповідача щодо їх своєчасного прийняття та вивільнення колій, а не із запровадженням на території області комендантської години. За відсутності належних та допустимих доказів існування обставин, передбачених статтею 121 Статут залізниць України та пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами, підстави для звільнення відповідача від плати за користування вагонами відсутні.
Правова позиція щодо застосування зазначених положень викладена у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22, у якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що за відсутності належно оформлених актів ГУ-23 та доведеності причинно-наслідкового зв`язку між запровадженням комендантської години і затримкою вагонів підстави для невключення відповідного часу до плати за користування вагонами відсутні.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» є локальним (внутрішнім) актом товариства і не змінює положень статті 121 Статут залізниць України та Правил користування вагонами і контейнерами, а тому саме по собі не створює безумовних підстав для звільнення від плати без дотримання встановленої процедури фіксації відповідних обставин.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не доведено, що у спірний період робота станцій або його під`їзної колії припинялась на час дії комендантської години; що виробничі підрозділи не здійснювали діяльність у нічний час; що позивача було повідомлено про неможливість прийняття вагонів; що вживались заходи щодо зміни умов договору в частині подавання/забирання вагонів у період дії обмежень.
Згідно з положеннями статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх заперечень, вважаються доведеними лише за умови надання належних, допустимих і більш вірогідних доказів. Таких доказів відповідач суду не надав.
Колегія суддів ЦАГС відхиляє також і довід апелянта про те, що відсутність актів загальної форми ГУ-23 не може спростовувати факт існування комендантської години, оскільки остання є загальновідомим фактом. Так, предметом доказування у даній справі є не сам факт запровадження комендантської години, а наявність обставин, які відповідно до законодавства або внутрішніх розпорядчих актів залізниці могли б бути підставою для звільнення вантажовласника від внесення плати за користування вагонами.
Відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами та Правил складання актів, саме акти загальної форми та інші первинні документи фіксують обставини, що впливають на облік часу користування вагонами.
У матеріалах справи відсутні акти, які б підтверджували обставини, що виключають відповідальність відповідача, а також відсутні будь-які повідомлення відповідача про неможливість прийняття вагонів у зв`язку з дією комендантської години.
Саме підприємство як вантажоодержувач повинно забезпечити приймання вагонів, що прибувають на його адресу, або повідомити перевізника про обставини, які перешкоджають виконанню таких дій. Натомість відповідач не довів, що повідомляв позивача про неможливість роботи у період комендантської години чи ініціював зміну умов договору щодо порядку подавання та забирання вагонів.
Як убачається з матеріалів справи, судом було досліджено всі надані сторонами докази, однак доказів, які б підтверджували існування обставин, що виключають відповідальність відповідача або впливають на обчислення часу користування вагонами, відповідач не подав. При цьому акти, які складені станціями затримки відповідно до встановленого порядку, навпаки підтверджують, що затримка вагонів була спричинена скупченням вагонів на станції призначення через їх несвоєчасне прийняття відповідачем.
Відхиляється судом апеляційної інстанції також довід апелянта про те, що вагони у спірний період подавалися з порушенням умов договору про експлуатацію під`їзної колії та понад погоджені добові заявки на відвантаження. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували подання вагонів у кількості, що перевищує погоджену переробну спроможність підприємства або умови договору.
Самі по собі зауваження, внесені представниками відповідача до відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46, не можуть розцінюватися як належний доказ відсутності вини підприємства, оскільки вони не підтверджені жодними іншими документами та спростовуються актами, складеними станціями затримки відповідно до вимог чинного законодавства.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться фактично до незгоди апелянта з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повного і всебічного дослідження доказів у справі, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку всім доказам у їх сукупності та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/5326/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/5326/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 29.04.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін