Справа № 134/376/26
2/134/391/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
26 травня 2026 року      селище Крижопіль 

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Швець Л.В., 
при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,
за участю представника позивача – Чехун Ю.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному проваджені з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду селища Крижопіль в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В березні 2026 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 21.07.2024-100000328 від 21.07.2024 року у розмірі 6044,84 гривень та судові витрати пов`язані з розглядом справи.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 21.07.2024-100000328. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн, строком 70 днів. Дата повернення кредиту – 28.09.2024 року. Процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка- 1,2%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 15 % від суми кредиту та дорівнює 600,00 гривень. Неустойка, 40,00 гривень. Кредитний договір (оферти) № № 21.07.2024-100000328 від 21.07.2024 року продовжено шляхом укладання додаткового договору до кредитного договору 17.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору (оферти) № 17.08.2024-100000804, відповідно до якого сторони домовились продовжити строк на який надається Кредит до 84 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту – 12.10.2024 року.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 6044,84 грн (з урахуванням сплати відповідачкою по зазначеному кредитному договорі), що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3150,55 грн; заборгованість по процентам 1806,21 грн; неустойки 1088,08 грн, яку позивач хоче стягнути з відповідача, а також судові витрати.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2026 року було відкладено розгляд справи у зв`язку з першою неявкою відповідача ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Було витребувано у позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2026 року було відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду та ненаданням позивачем витребованої інформації. Було повторно витребувано у позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором.
В судовому засіданні представник позивач підтримала позовні вимоги із підстав зазначених у позові та просила їх задовільнити, та наголосила, що факт перерахування коштів відповідачу підтверджується квитанцією.
Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, клопотань про відкладення справи чи розгляду справи у її відсутність до суду не подала.
Представник позивача не заперечила, щодо розгляду справи у відсутності відповідачки та в порядку заочного розгляду.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд вважає доцільним провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановив протокольну ухвалу 26 травня 2026 року. 
Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, судом встановлено, що 21.07.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 21.07.2024-100000328. Відповідно до умов договору відповідачеві надано кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 70 днів. Дата повернення кредиту – 28.09.2024 року. Процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка - 1,2%, загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 15 % від суми кредиту та дорівнює 600,00 гривень. Неустойка, 40,00 гривень. 
Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію. 
Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 
Пунктом 4.1. встановлено, що Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-2090.
Відповідач ОСОБА_1 21.07.2024 року електронним цифровим підписом – одноразовим ідентифікатором Е417, підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 4 000 грн, що підтверджується квитанцією № 2492049239 від 21.07.2024 року.
Кредитний договір (оферти) № № 21.07.2024-100000328 від 21.07.2024 року продовжено шляхом укладання додаткового договору до кредитного договору 17.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору (оферти) № 17.08.2024-100000804, відповідно до якого сторони домовились продовжити строк на який надається Кредит до 84 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту – 12.10.2024 року. Денна процентна ставка – 1,22%. Даний договір підписаний електронним цифровим підписом – одноразовим ідентифікатором К354.

Відповідач ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 21.07.2024-100000328 пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.
Відповідно до розрахунку заборгованості та довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 21.07.2024-100000328 від 21 липня 2024 року, позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 6044,84 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3150,55 грн; заборгованість по процентам 1806,21 грн; неустойка 1088,08. Як вбачається із розрахунку заборгованості, дана заборгованість по зазначеному кредитному договорі здійснена позивачем із врахуванням оплат відповідачкою на загальну суму 3752,09 грн.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до статті 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до Договору Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 15 % від суми кредиту та дорівнює 600,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежі. 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. 
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). 
Отже, як вбачається з умов даного Договору про надання споживчого кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» встановлення комісії за надання кредиту в розмірі 600,00 грн. є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості по неустойці за вказаним договором позики.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 нараховано суму боргу з урахуванням неустойки в розмірі 1088,08 гривень (крім того, як вбачається із розрахунку заборгованості, із суми що сплачувала ОСОБА_1 позивач погашав нарахований штраф), що підтверджується розрахунком заборгованості. Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Позивач стверджує, що оскільки договір був укладений 21.07.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, застосовується пункт 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування", який дозволяє нарахування неустойки за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, як спеціальна норма.
Незважаючи на аргументи позивача про застосування lex specialis (ЗУ "Про споживче кредитування"), звільнення від неустойки на період воєнного стану, передбачене ЦК України, є загальновизнаним захисним механізмом.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 1088,08 грн. задоволенню не підлягають.
Разом з тим, суд і не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним договором позики.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. 
Дані твердження узгоджуються із абзацом 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про правотворчу діяльність» (нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин).
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір № 21.07.2024-100000328 був укладений 21 липня 2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Отже, відсоткова ставка встановлена договором не відповідає умовам чинного законодавства.
Згідно з ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У частинах першій та другій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Таким чином, згідно п. 5,6 заявки яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору № 21.07.2024-100000328, а також п. 1 Договору від 17.08.2024 року, в частині денної процентної ставки, умова укладеного між сторонами договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 1,2 %, 1,22% та процентної ставки в розмірі 1,35%, у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.
Так, 4 000,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 1,00 % = 40,00 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). 03.08.2024 року відповідачкою сплачена сума 1469,95 гривень, з якої суд погашає відсотки в розмірі 560,00 гривень (40,00 грн х 14 днів – коли сплачена сума відповідачкою) та комісію за надання кредиту в розмірі 600,00 гривень, а залишок 309,95 гривень – тіло кредиту. Таким чином, станом на 04.08.2024 року тіло кредиту становить – 3690,05 гривень (4000,00 грн – 309,95 грн). 17 серпня 2024 року ОСОБА_1 сплатила суму 734,46 гривень, з якої суд погашає відсотки в розмірі 516,60 гривень за 14 днів користування кредитом (36,90 грн (1%) х 14 днів –коли сплачена сума відповідачем), а залишок 217,86 гривень – тіло кредиту. Станом на 18 серпня 2024 року тіло кредиту становить – 3472,19 гривень. 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 сплатила суму 1547,68 гривень, з якої суд погашає відсотки в розмірі 555,52 гривень (34,72 грн (1%) х 16 днів – коли сплачена сума відповідачем), а залишок 992,16 гривень – тіло кредиту. Станом на 03 вересня 2024 року тіло кредиту становить 2480,03 гривень. В подальшому ОСОБА_1 до закінчення строку кредиту (12.10.2024 року) не було здійснено більше платежів. Таким чином відсотки становлять, на день закінчення кредиту 992,00 гривень (24,80 (1%) х 40 днів – до дати закінчення кредиту). Суд зазначає, що оскільки судом визначено, що штраф не підлягають стягненню, то суму, яку позивач погашав, із сплаченої суми боржником, на штраф, суд спрямовував на погашення відсотків та суми кредиту.
Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором № 21.07.2024-100000328 від 21.07.2024 року, станом на 12.10.2024 року (із врахуванням оплати ОСОБА_1 ) становить 992,00 гривень.
З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач уклала кредитний договір (оферти), отримала кошти в кредит, що підтверджено матеріалами справи, однак істотно порушила умови укладеного нею кредитного договору № 21.07.2024-100000328 від 21.07.2024 року, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погасила повністю кредит, проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 2480,03 гривень, процентів за користування кредитом у розмірі 992,00 гривень, а всього 3472,03,00 гривень необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
З огляду на викладене позовну заяву необхідно задовольнити частково.
Позивач просить суд стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 2662,40 гривень, сплачений ним при подачі позову до суду.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією № СЦ00083102 від 27.02.2026 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (57,44%), а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (6044,84 гривень), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1528,28 гривень (3 328 х 0,8 х 57,44%).
Керуючись ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 285, 289 ЦПК України, ст. 11, 16, 215, 216, 509, 525, 526, 530, 546, 610, 625, 629, 638, 639, 1052, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) - заборгованість за кредитним договором № 21.07.2024-100000328 від 21.07.2024 року у розмірі 3472 (три тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 03 копійки. 
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) - понесені позивачем судові витрати в розмірі 1529 (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 28 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, юридична адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 27 травня 2026 року.

Суддя