П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10673/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
15 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.01.2023 №103550006402 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 10.01.2023.
1.2 В обґрунтування позовних вимог вказує що починаючи з 11.09.2003 він працює на різних посадах льотного складу. Відповідно до записів в його льотній книзі з початку льотної роботи його загальний наліт складає 7518 год. 09 хв. Відтак, позивач вказує, що має достатній спеціальний стаж роботи для призначення йому пенсії відповідно до п. "а" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, за наслідками розгляду поданої ним заяви від 02.01.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно прийняло рішення від 18.01.2023 №103550006402, яким відмовило йому в призначенні пенсії про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи. 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 02.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".
2.2 На виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1), за принципом екстериторіальності вищезазначену заяву розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
2.3 За наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення від 18.01.2023 №103550006402, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років з підстав відсутності у нього необхідного спеціального стажу роботи.
2.4 Зі змісту вказаного рішення вбачається, що за результатами розгляду документів, доданих ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області дійшло висновку, що спеціальний стаж ОСОБА_1 відповідно до пункту "а" статті 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" становить 0 років 0 місяців 0 днів, оскільки до заяви про призначення пенсії ним не була додана довідка для обчислення строків вислуги років працівникам, які здійснюють управління повітряним рухом, передбачена Додатком №3 до Постанови від 21.07.1992 №418.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року позов задоволено.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на день звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, він мав спеціальний стаж роботи на посадах, передбачених Переліком посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, понад 31 років, що відповідно до пунктом "а" статті 54 Закону №1788-ХІІ (в редакції, що діяла до внесення змін на підставі Законів від 02.03.2015 №213-VIII та від 24.12.2015 №911-VIII) надає йому право на призначення пенсії за вислугу років.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 У відзиві позивач заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у відповідних випадках, передбачених законом. Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується також міжнародними зобов`язаннями України, зокрема Європейською соціальною хартією (переглянутою) від 03.05.1996, ратифікованою Законом України від 14.09.2006 № 137-V.
1.2 Відповідно до статті 52 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
1.3 Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доповненого Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі – Закон № 2148-VIII), передбачено, що особам, які на день набрання чинності цим Законом (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону № 1788-XII, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788-XII.
1.4 Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018 визнано неконституційними положення пункту «а» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами від 02.03.2015 № 213-VIII та від 24.12.2015 № 911-VIII. Відтак, з 04.06.2019 застосуванню підлягає пункт «а» статті 54 Закону № 1788-XII у редакції до внесення зазначених змін, якою передбачено право на пенсію за вислугу років для працівників льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
1.5 Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, а також Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (далі – Постанова № 418). Відповідно до підпункту «а» пункту 1 цього Порядку при обчисленні строків вислуги років рахуються кожні 20 годин нальоту на літаках за один місяць вислуги, а вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12.
1.6 Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.09.2003 позивач ОСОБА_1 протягом таких періодів: з 11.09.2003 по 10.05.2007, з 04.06.2007 по 23.10.2011, з 24.10.2011 по 21.10.2013, з 12.03.2019 по 30.06.2021 та з 01.07.2021 по 30.12.2022 — обіймав посади другого пілота, командира повітряного судна та командира повітряного судна-інструктора.
Відповідно до статті 57 Повітряного кодексу України екіпаж повітряного судна складається з осіб льотного складу. Усі члени екіпажу належать до льотного складу. Командир повітряного судна та пілот є членами екіпажу і відповідно належать до льотного складу. Отже, позивач протягом зазначених у трудовій книжці періодів працював на посадах, що передбачені Переліком посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою № 418 (члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів; льотно-інструкторський склад).
Із льотної книжки позивача вбачається, що станом на 31.12.2020 його загальний фактичний нальот за весь час роботи на посадах льотного складу становив 7518 год. 09 хв. Відповідно до Порядку обчислення строків вислуги років, затвердженого Постановою № 418, спеціальний стаж позивача становить: (7518,09 : 20) : 12 = 31,32 роки, тобто понад 31 рік. Цей стаж є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законами від 02.03.2015 № 213-VIII та від 24.12.2015 № 911-VIII), яка вимагає не менше 25 років вислуги для чоловіків.
1.7 Апелянт обґрунтовує своє рішення в тому числі тим, що позивачем не надано довідку для обчислення строків вислуги років працівникам, які здійснюють управління повітряним рухом, передбачену Додатком № 3 до Постанови № 418, і на цій підставі спеціальний стаж позивача становить 0 років 0 місяців 0 днів.
Колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки Постановою № 418 затверджено два окремих нормативних документи: Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу (для пілотів, членів екіпажів тощо) та Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам, які управляють повітряним рухом (для диспетчерів, керівників польотів тощо). Відповідно до пункту 1 останнього Порядку правом на пенсію за вислугу років у межах цього Порядку користуються працівники, які управляють повітряним рухом і мають відповідне посвідчення, — зокрема, диспетчери, старші диспетчери, диспетчери-інструктори, керівники польотів. Саме для цієї категорії пункт 4 вказаного Порядку передбачає обов`язкове надання довідки за Додатком № 3.
Натомість Позивач не відноситься до категорії працівників, які управляють повітряним рухом, і на жодній із посад, перелічених у Переліку (Додаток № 1) до цього Порядку, він не працював. Він звертався за призначенням пенсії як працівник льотного складу (пілот, командир повітряного судна), а не як диспетчер або керівник польотів. Відтак, вимоги щодо надання довідки за Додатком № 3 на нього не поширюються — ці вимоги регулюють іншу категорію осіб, до якої позивач не належить.
Крім того, апеляційна скарга не містить відомостей про те, що позивач не належить до категорії працівників, які управляють повітряним рухом. 
1.8 Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Уточнюючі довідки подаються лише у разі відсутності трудової книжки, відсутності в ній необхідних записів або наявності неправильних чи неточних записів (пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637). Трудова книжка позивача містить усі необхідні відомості про роботу на посадах льотного складу, а льотна книжка підтверджує фактичний нальот. Ці документи в сукупності є достатньою підставою для обчислення спеціального стажу позивача.
1.9 Доводи апелянта про необґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, колегія суддів відхиляє. 
Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги від 05.01.2023 № 17/23, ордер адвоката, акт приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2023 та платіжну інструкцію на 5 000,00 грн.
Беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, колегія суддів вважає що адвокатом дійсно надано визначений у Акті обсяг послуг. 
Надані копії документів дають підстави вважати, що позивачем понесені певні витрати на правову допомогу, а визначена судом першої інстанції сума відповідає критеріям співмірності до спору що розглядався, задоволеним позовним вимогам та розумності.
З урахуванням складності послуг і справи, а також часу, необхідного для їх надання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та часткове задоволення вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.