КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 760/28373/23
провадження номер № 22-ц/824/1644/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Хаєцької Олени Сергіївни на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року у складі судді Усатової І.А., у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2023 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.
Позовна заява мотивована тим, що між акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування майна №л738Гик3цв. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним у договорі, а саме, приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до умов даного договору страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
Позивач зазначав, що 01 лютого 2023 року стався страховий випадок, а саме, вищевказане приміщення було затоплено. Згідно акту про залиття квартири, причиною стало порушення експлуатації та несвоєчасний ремонт системи дренажу та воронок дощеприймальної каналізації тераси 8 поверху офісу 21, власником якої є ОСОБА_1 . 
Вказував, що із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась страхувальник ОСОБА_2 , яка надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих страхувальником документів було складено страховий акт №ARX3562396, на підставі якої ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 19 334 грн 70 коп.
З урахуванням наведеного, ПрАТ «СК «АРКС» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки у розмірі 19 334 грн 70 коп.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при складанні акту про затоплення, який є основним доказом позивача про завдання шкоди, не було запрошено власника офісу №21, який, на думку комісії, є винним в залитті квартири та не вказано, що було оглянуто приміщення офісу №21 на 8 поверсі і яким чином було встановлено причину залиття. Суд зазначив, що саме лише розташування приміщення офісу №21 відповідача над квартирою №28 не є беззаперечним доказом вини відповідача в залитті цієї квартири та локалізації причин залиття саме в його приміщенні офісу №21. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог на предмет існування права вимоги до відповідача, як відповідальної особи за заподіяну шкоду.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «СК «АРКС» - Хаєцька О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Вказує, що у даному випадку згідно акту про залиття квартири №04/02 від 02 лютого 2023 року, причиною залиття стало порушення експлуатації та несвоєчасний ремонт системи дренажу та воронок дощеприймальної каналізації тераси 8 поверху, що проявляється у неналежному обслуговуванні та несанкціонованому втручанні систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води у квартирі №21 .
Тобто відповідач, порушив п.5 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2018 року №219 та п.п.1.4.1, 1.4.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207.
Зазначає, що акт про залиття квартири №04/02 від 02 лютого 2023 року складений та підписаний членами комісії у складі: директор товариства з обмеженою відповідальністю «Соляріс Аква» (далі - ТОВ «Соляріс Аква») - Костянецький О.В.; сантехнік ТОВ «Соляріс Аква» - ОСОБА_3.; голова правління - Колеснікова Л.П. ; управитель - Гречуха І.В. , після обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дату його складання, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складанні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття, а відтак цей акт має бути визнаний належним і допустимим доказом протиправності поведінки відповідача та його вини у залитті квартири страхувальника і заподіянні матеріальної шкоди.
При цьому вказує, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події. Членами комісії було повідомлено відповідача про дану подію, про що у акті про залиття №04/02 від 02 лютого 2023 року зроблено відповідну відмітку - винуватець відмовився від підпису, у зв`язку із відсутністю в Україні. У даному випадку комісією було виконано свій обов`язок повідомити зацікавлену особу про факт залиття, проте відповідач відмовився від свого права направити на огляд пошкодженого майна свого представника.
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 19 334 грн 70 коп., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Згідно з положеннями ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право на доступ до правосуддя, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права.
Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у ст. 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 2-25/2006 (провадження № 61-14703св20) у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 2-49-2005 (провадження № 61-14054 св 21) та інших.
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу апартаментів від 01 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А. за №1498, належать апартаменти, що не є об`єктом житлової нерухомості, загальною площею 336,97 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 грудня 2020 року №234881079.
ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_5 , яка знаходиться в одному житловому будинку на поверх нижче від апартаментів відповідача, які займають весь поверх.
На підтвердження наявності у відповідача обов`язку щодо відшкодування шкоди позивач надав суду акт про залиття.
З акту про залиття від 02 лютого 2023 року, складеного комісією ТОВ «Соляріс-Аква» та ОСББ «Л-Квартал Вацлава Гавела», вбачається, що комісією обстежена квартира АДРЕСА_5 та офіс №21, що розташований на 8 поверсі.
У ході обстеження виявлено, що під час залиття в квартирі №28 постраждали: стеля на кухні та коридорі, залиття стіни кухні.
У результаті обстеження офісу №21, який розташований на 8 поверсі будинку, виявлено: розгерметизовано воронки дощеприймальної каналізації на терасах 8 поверху, що не відповідають технологічним нормам. Труби дощоприймальної каналізації на 8 поверсі (колишнього техповерху по проекту) замуровані у підлозі офісу, доступ до них неможливий (для визначення місця розгерметизації потрібно демонтувати підлогу 8 поверху та оглянути труби, фітинги та з`єднання дощеприймальників). У зв`язку з відсутністю дозволу власника приміщення на доступ у приміщенні та демонтаж підлоги - огляд системи повністю неможливий. Були порушені норми технічної експлуатації будівель: щодо герметизації, монтажу та прокладання дощоприймальної каналізації.
В акті зазначено, що причиною залиття квартири №28 стало порушення експлуатації та несвоєчасний ремонт системи дренажу та воронок дощеприймальної каналізації тераси 8 поверху. Необхідно провести ремонт: ремонт стелі та стін, усунення протікань.
Окрім того зазначений акт містить посилання на відмову відповідача від підпису у зв`язку з відсутністю в Україні та посилання на те, що був складений за зовнішнім оглядом.
Проте у даному акті відсутній опис обсягу заподіяної шкоди.
Колегія суддів враховує, що при вирішенні спору суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами ст.1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для настання деліктної відповідальності за ст.1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.
Такі ж правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема, в постанові від 09 квітня 2024 року в справі № 584/947/20 (провадження № 61-10387св22).
За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77 - 80 ЦПК України).
Згідно зі ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.
Також Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п.2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців номер квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».
Основним та фактично єдиним доказом, на який посилалось ПрАТ «СК «АРКС» на підтвердження завдання ОСОБА_2 майнової шкоди відповідачем внаслідок залиття її квартири, є вказаний вище акт про залиття від 02 лютого 2023 року, складений комісією у складі: ТОВ «Соляріс-Аква» та ОСББ «Л-Квартал Вацлава Гавела», про те, що у результаті обстеження офісу №21, розташованого на 8 поверсі, виявлено: розгерметизовано воронки дощеприймальної каналізації на терасах 8 поверху, що не відповідають технологічним нормам. Труби дощоприймальної каналізації на 8 поверсі (колишнього техповерху по проекту) замуровані у підлозі офісу, доступ до них неможливий (для визначення місця розгерметизації потрібно демонтувати підлогу 8 поверху та оглянути труби, фітинги та з`єднання дощеприймальників). В зв`язку з відсутністю дозволу власника приміщення на доступ у приміщенні та демонтаж підлоги - огляд системи повністю неможливий. Були порушені норми технічної експлуатації будівель: щодо герметизації, монтажу та прокладання дощоприймальної каналізації. Таким чином, причиною залиття квартири №28 стало порушення експлуатації та несвоєчасний ремонт системи дренажу та воронок дощеприймальної каналізації тераси 8 поверху. Необхідно провести ремонт: ремонт стелі та стін, усунення протікань.
Судом першої інстанції встановлено, що акт про затоплення від 02 лютого 2023 року складений у відсутності відповідача і не містить вказівок ознайомлення його із вказаним актом. 
Також акт про затоплення від 02 лютого 2023 року не містить відомостей щодо обстеження 8 поверху, з якого могло відбутись залиття. Натомість акт містить послання на те, що у зв`язку з відсутністю дозволу власника приміщення на доступ у приміщення та демонтаж підлоги - огляд системи повністю неможливий. , 
Отже, установивши, що зі змісту акту про залиття не можна дійти беззаперечного висновку про те, що обставини залиття були повно та всебічно з`ясовані комісією при його складанні і правильно встановлено причини залиття, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний акт про залиття не можна вважати належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України щодо доведення позивачем факту спричинення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири саме відповідачем з причин, які зазначені в акті про залиття. 
При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме лише розташування приміщення офісу №21 відповідача над квартирою №28 не є беззаперечним доказом його вини в залитті цієї квартири та локалізації причин залиття саме в його приміщенні офісу №21.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав зазначений вище акт про залиття як недостатній доказ на підтвердження заявлених позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС», оскільки він не містить об`єктивних даних на підтвердження вини відповідача у залитті квартири.
Інший по суті висновок неминуче ґрунтувався б на припущеннях, що прямо суперечить вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, які забороняють покладати в основу рішення факти, які не підтверджені доказами. У цьому контексті Верховний Суд у згаданих вище постановах неодноразово наголошував, що у цивільних справах застосовується стандарт доказування «баланс імовірностей», за яким суд має дійти висновку про більшу переконливість однієї версії порівняно з іншою лише на підставі об`єктивно встановлених даних.
Тобто у цій справі позивачем ПрАТ «СК «АРКС» не доведено існування сукупності усіх обов`язкових складових для деліктної відповідальності ОСОБА_1 , а саме, не доведено протиправної поведінки відповідача, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою відповідача та його вина у заподіяні матеріальної шкоди у зв`язку із залиттям квартири. 
Отже, установивши, що позивачем не доведено ані факту протиправної поведінки відповідача, ані наявності причинно-наслідкового зв`язку між його діями та пошкодження квартири, а подані докази не досягли необхідного стандарту доказування «балансу імовірностей», колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, з підстав їх недоведеності.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у даному випадку згідно акту про залиття квартири №04/02 від 02 лютого 2023 року причиною залиття стало порушення експлуатації та несвоєчасний ремонт системи дренажу та воронок дощеприймальної каналізації тераси 8 поверху, що проявляється у неналежному обслуговуванні та несанкціонованому втручанні систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води у квартирі №21 , не заслуговують на увагу, виходячи з такого.
Зі змісту акту про залиття №04/02 від 02 лютого 2023 року вбачається, що він містить дані виключно про огляд квартири ОСОБА_2 та не містить жодної інформації про проведення огляду офісу відповідача, фіксацію доступу до нього або даних про стан комунікацій відповідача. Вказівка у акті на те, що розгерметизовано воронки дощеприймальної каналізації на терасах 8 поверху, що не відповідають технологічним нормам, є твердженням комісії, яке не підтверджено фактом огляду місця аварії, а отже має характер припущення, що суперечить вимогам ст. 12, 81 ЦПК України.
Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Хаєцької Олени Сергіївни - залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: