Справа№751/3739/26 
Провадження №3/751/1002/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року місто Чернігів
СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА
Овсієнко Ю.К. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2026 о 00 год 09 хв в м. Чернігові по вул. Висока,23 водій ОСОБА_1 , будучи двічі протягом року притягнутим за ст. 130 КУпАП, керував мотоциклом ИЖ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовився. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про день, час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку. Жодних клопотань на адресу суду не надходило. 
Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено. 
Окрім того, суд враховує, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення без її відкладення, а ОСОБА_1 не позбавлений права у разі незгоди з ним ініціювати його апеляційне оскарження.
Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, правові висновки ЄСПЛ щодо пріоритету публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи може призвести до уникнення винуватою особою відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складом адміністративного правопорушення, відповідно до ч.3 ст.130 КУпАП є дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» вказує, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних та досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №629826; відеозаписом до протоколу, відповідно до якого підтверджується факт керування ОСОБА_1 т/з ИЖ д.н.з. НОМЕР_1 ; направленням на огляд водія т/з з метою виявлення стану сп`яніння; постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.11.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП; постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.12.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП; рапортом поліцейського взводу №1 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП, які узгоджуються між собою та згідно ст. 251КУпАП є належними доказами в адміністративній справі.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), ознаками наркотичного сп`яніння є: неприродня блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. 
Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, які в подальшому вказані у протоколі, а отже такі дії працівників поліції є цілком правомірними та обґрунтованими, та відповідають положенням пункту 4 Розділу І та Розділу ІІІ Інструкції.
Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Вказані ознаки наркотичного сп`яніння були об`єктивними та реальними. Більше того, ОСОБА_1 в момент спілкування з працівниками поліції не заперечував про звужені зіниці очей, що підтверджується відеозаписом, та свідчить про об`єктивність ознак та підставність подальших вимог щодо проходження огляду.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 вже складалися адміністративні протоколи за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, в результаті чого були винесені постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
При цьому суд підкреслює, що визначення ознак сп`яніння, відповідно до Інструкції, є прерогативою саме поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України, при цьому вказана Інструкція не зобов`язує визначати саме три ознаки наркотичного сп`яніння, а тому за об`єктивної неможливості на стадії судового розгляду справи перевірити відсутність чи наявність неприродньої блідості обличчя та звужених зіниць, які не реагують на світло, суд приходить до переконання про достатність інших об`єктивних ознак наркотичного сп`яніння для висновку, що інспектором поліції було правомірно запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
Натомість останній відмовився, що підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до ЧОПНЛ (а.с.5).
В конкретному випадку, ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість спростувати обґрунтовану підозру працівника поліції щодо наявності в нього реальних ознак наркотичного сп`яніння шляхом проходження відповідного огляду у медичному закладі, без жодних переконливих пояснень відмовився від проходження такого огляду, що власне і становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, яка за своєю конструкцією є бланкетною нормою та покладає на водія, як учасника дорожнього руху, обов`язок, а не право вибору, виконання положень п.2.5 ПДР.
Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Суд при обґрунтуванні вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР також враховує усвідомлену відмову від проходження огляду, незважаючи на детальне роз`яснення інспектором поліції наслідків такої відмови. Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали пройти медичний огляд, водій не повідомляв. 
На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Натомість, останній обмежився у відповідній графі протоколу записом «у суді».
Суд, проаналізувавши наявні у справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.5 ПДР України, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є об`єктивними, переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. 
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
Суд також враховує, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. 
Разом з тим, хоча рапорт і не є окремим доказом, проте вказаний документ містить інформацію, яка повністю узгоджується з іншими доказами по справі та не суперечить їх змісту.
Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відсутність письмових даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом працівниками поліції не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки згідно відеозапису останній чітко та неодноразово повідомляв водієві про відсторонення від права керування автомобілем. Окрім того, вказана обставина не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.
В ході судового розгляду обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість уповноваженої особи, яка складала протокол відносно ОСОБА_1 у результатах розгляду справи або притягненні останнього до адміністративної відповідальності не встановлено.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. 
Положеннями ст.33 КУпАП визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, які пом`якшують, чи обтяжують відповідальність у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції даної статті.
Санкцією ст.130 ч.3 КУпАП також передбачено конфіскацію транспортного засобу. 
Враховуючи, що транспортний засіб марки ИЖ планета 3 д.н.з. НОМЕР_1 , яким здійснював керування ОСОБА_1 , згідно довідки старшого інспектора ВАП УПП в Чернігівській області належить ОСОБА_2 , конфіскацію транспортного засобу судом застосовано бути не може. 
Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, ч. 3 ст. 130, 245, п. 7 ч. 1 ст. 247, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення -  

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA528999980313070149000025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 гривень 60 копійок судового збору (отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106). 
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.  

Суддя:       Ю. К. Овсієнко