Справа № 187/841/26

3/0187/363/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

22 червня 2026 року
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Джунь І.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшли із ВП №3 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, складених відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №645130 від 19.04.2026 слідує, що 19.04.2026 року о 22 год. 36 хв. в сел.. Лобойківка на трасі Н-31 водій ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_1 ) керував автомобілем Опель ВАЗ-21053 д.н.з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). На законну вимогу використати алкотестер Драгер або пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
19.05.2026 від захисника ОСОБА_1 адвоката Хомич А.М. надійшло клопотання, в якому просив суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення, з наступних підстав:
На наданих відеофайлах відсутній факт руху автомобіля. В матеріалах справи відсутні докази відеофіксації події, зокрема факту керування ОСОБА_1 автомобілем та моменту зупинки цього автомобіля працівниками поліції, а також відсутні свідки, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 автомобілем. 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був виявлений працівниками поліції на узбіччі дороги. Сам по собі факт перебування особи на водійському сидінні транспортного засобу не є беззаперечним доказом керування таким транспортним засобом.
У даній справі наявні суттєві розбіжності між часом, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, та часом, відображеним на відеозаписах із бодікамер і відеореєстратора, що свідчить про недотримання працівниками поліції вимог зазначеної Інструкції та ставить під сумнів достовірність і допустимість таких доказів. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.04.2026 серії ЕПРІ №645130 зазначено час — 23:13:16, тоді як на відеозаписах із бодікамер зафіксовано час 21:38:17, а на відеореєстраторі — 22:36. Наявність таких суперечностей унеможливлює достовірне встановлення хронології подій та фактичних обставин справи. За таких обставин відеозаписи не можуть вважатися належними та беззаперечно достовірними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП.
З відеоматеріалів не вбачається чіткої та однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ані на місці зупинки, ані у медичному закладі. Також працівниками поліції не було належним чином роз`яснено права особи, після чого фактично одразу розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав повністю, обставини справи не заперечував. Також повідомив, що адвокат Хомич А.М. більше не представляє його інтереси, від залучення іншого захисника відмовився. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, судом встановлено наступне.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи вина особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, згідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.
Так у п. 1.1 Постанови КМУ № 1306 «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 2.5. ПДР чітко визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена повністю та підтверджується зібраними по справі доказами: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №645130 від 19.04.2026; 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 19.04.2026, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; 
-відеозаписами з нагрудної боді-камери поліцейського, який підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду для встановлення алкогольного сп`яніння, а аткож факт відмови ОСОБА_1 від надання письмових пояснень.
Суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 своїми неправомірними діями вчинив правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001.
Незважаючи на те, що адвокат Хомич А.М. більше не представляє інтереси ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне перевірити доводи про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, що були ним зазначені у вищезгаданому клопотанні.
Так доводи адвоката Хомич А.М. про те, що ОСОБА_1 фактично не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейського (файл на диску IMG_2914) містить момент виявлення на узбіччі дороги в сел.. Лобойківка на трасі Н-31 транспортного засобу Опель ВАЗ-21053 д.н.з НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала особа, інших пасажирів у ньому не було. З відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського (файл на диску TRIM(1)) чітко видно, що за його кермом перебував водій ОСОБА_1 та будь - яких осіб поряд з ним в даному автомобілі не було. Суд також звертає увагу на те, що протягом всього часу перебування ОСОБА_1 на місці виявлення транспортного засобу, що було зафіксовано на бодікамеру, ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом не заперечував. Працівникам поліції ОСОБА_1 пояснив, що він стояв на узбіччі дороги та хотів здати назад, щоб відвантажити вантаж до іншого автомобіля, тобто підтвердив факт керування. О 21:42 год. згідно таймінгу файл на диску TRIM(1) визнав, що вживав алкоголь, у зв`язку з чим працівник поліції запропонував пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі. Крім того о 22:12 год. згідно таймінгу файл на диску TRIM(2) працівник поліції повторно запропонував пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 надав чітку відмову.
Посилання адвоката Хомич А.М. про не роз`яснення працівником поліції прав перед складанням протоколу, спростовується самим протоколом серії ЕПР1 №645130 від 19.04.2026, в якому стоїть особистий підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП. Крім того з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського (файл на диску TRIM(2)) слідує, що працівник поліції досить докладно роз`яснив ОСОБА_1 його право не надавати письмові пояснення.
Крім того суд вважає, що наявні розбіжності між часом, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, та часом, відображеним на відеозаписах із бодікамер і відео реєстратора, на які вказує захисник Хомич А.М., не можуть бути підставою для закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, адже така невідповідність є формальною та жодним чином не спростовує факту керування та відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_1 , що мало місце 19.04.2026. 
Крім того суд звертає увагу на те, що сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт керування ним транспортним засобом та відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, як це було відображено на дослідженому відеозаписі.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). 
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає, що з метою попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень його слід піддати адміністративному стягненню в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом.
За змістом ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1, 130, 283, 287, 289 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00коп.на користь держави (реквізити: отримувач:ГУК уДнiпр-кiйобл/Дн-каобл/21081300,р/рUA758999980313020149000004001, Код отримувача (ЄДРПОУ)37988155, банк отримувач: Казначейство України(ел.адм.подат.),код класифікації доходів бюджету 21081300«Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху») без позбавлення права керування транспортними засобами.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1ст.307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статтіКУпАПта зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3ст.307 КУпАП).
Стягнути із  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави (реквізити отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Киів 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу - судовий збір по справі про адміністративне правопорушення).
Строк пред`явлення виконавчого документа становить три місяці з наступного дня після набрання постанови про накладення адміністративного стягнення законної сили
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя:	  	О. А. Караул