ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/822/25  Номер провадження 22-ц/814/1948/26	Головуючий у 1-й інстанції Литвин В. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючий суддя Лобов О.А.
 
судді Дорош А.І., Триголов В.М.,
 
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, 

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика», звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором в сумі 41 155,37 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказувало на невиконання відповідачем умов договору.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 31 808,24 грн заборгованості за договором про надання кредиту № 453910-КС-001 від 16.09.2022 та 1 872,03 грн сплаченого судового збору.
В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика» прохає змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів, а саме збільшити розмір процентів, що підлягає стягненню із відповідача, з 23 824,52 грн до 32 110 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що сума заборгованості є абсолютно прозорою, а комісія та проценти прямо вказані в положеннях кредитного договору та станом на дату підписання такого договору відповідали чинному законодавству, з чим відповідач був ознайомлений і прийняв умови такого кредитного договору.
Відсотки нараховані в період дії договору, штрафні санкції не нараховувались. Загальна сума до сплати становила 23 824,52 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум, однак останнім не було сплачено жодної суми.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 укладено договір №453910-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 13 000 грн, строком на 16 тижнів, тобто до 06.01.2023 зі сплатою відсотків за користування кредитом за зниженою процентною ставкою у розмірі 1,15788462% в день та стандартною процентною ставкою 2 % в день (а.с.21-24).
Договір укладено в електронній формі шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором UA-2129 та прийняття (акцепт) пропозиції (оферта) укласти договір №453910-КС-001 про надання кредиту одноразовим ідентифікатором UA-2129.
Факт надання позичальнику кредитних коштів в сумі 13 000 грн підтверджується інформаційною довідкою з даними транзакції, згідно з якої кошти перераховано 16.09.2022 на платіжну карту НОМЕР_1 , зазначену в анкеті клієнта, емітент платіжної картки отримувача «ПриватБанк». ( а.с.35)
Як вбачається з довідки про стан заборгованості, за станом на 08.08.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 41 155,37 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13 000 грн; заборгованості по відсотках у розмірі 26 205,37 грн; заборгованості по комісії у розмірі 1 950 грн (а.с.18).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, однак вважав, що проценти відповідачу обраховані поза межами строку кредитування, тобто до 07.08.2025, проте відповідно п.2.7 кредитного договору строк дії договору – до 06.01.2023.

Рішення суду у частині укладення договору, отримання коштів, стягнення тіла кредиту та стягнення комісії за надання кредиту не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється. 

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.
Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування. 
Суд першої інстанції, визначаючи суму відсотків за користування кредитом, взяв до уваги ч.2 п.2.4 договору (знижена процентна ставка), але не звернув уваги, що вказаним пунктом також визначена стандартна процентна ставка у розмірі 2% в день (а.с.21)
Також суд залишив поза увагою зміст п.3.2.2. договору, з якого вбачається, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснювалось згідно погодженого графіку платежів, наведеного у п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочення кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування стандартної процентної ставки, починаючи з восьмого календарного дня від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем не було внесено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором. Строк дії договору складає 112 дні.
Отже, проценти слід обраховувати наступним чином:
(13 000 (сума кредиту) х 1,15788462% (ч.2 п.2.4. договору)) х 7 днів = 1 053,67 грн
((13 000 (сума кредиту) х 2%(ч.1 п.2.4. договору)) х 105 днів = 27 300 грн.
Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором за процентами становить 1 053,67 + 27 300 = 28 353,67 грн.
Однак, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 26 205,37 грн, і суд не може вийти за межі позовних вимог, таким чином стягненню підлягає саме заявлена позивачем у позові сума заборгованості за процентами.
З наведених мотивів рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно 141 ЦПК України, з врахуванням відсотку задоволених позовних вимог - 100%, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» необхідно стягнути 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору за подання позову, а також 3 633,60 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.
Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2026 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №453910-КС-001 від 16.09.2022 у розмірі 41 155,37 грн, які складаються з: 13 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 26 205,37 грн – заборгованість за відсотками, 1 950 грн заборгованості за комісію за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору за подання позову та 3 633,60 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 6 056 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2026 року.

Головуючий суддя     О.А. Лобов

Судді        А.І. Дорош

В.М. Триголов