г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/889/26
Номер провадження 2/213/1023/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Мазуренка В.В., розглянувши заочно в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 800,00 грн.
Вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2024 між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №16122, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн, строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% в день. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, не повернув суму кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 51 800,00 грн, яка складається з: 8 000,00 грн – заборгованість за кредитом; 43 800,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами за період з 10.08.2024 по 10.08.2025, що нараховані за ставкою 1,50% в день. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
У судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
Відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду справи, однак у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
10.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано докази.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
10.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №16122, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 8 000 гривень (далі – Кредит) шляхом переказу суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові.
Мета отримання кредиту – на споживчі цілі.
Процентна ставка за користування кредитом становить - 1.5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
Строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору.
Підписуючи даний договір, позичальник засвідчує, що повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього, паспортом споживчого кредиту та правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши грошові кошти шляхом зарахування на платіжну картку НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» та інформацією, витребуваною у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за клопотанням позивача.
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав.
Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором №16122 від 10.08.2024 станом на 10.08.2025 становить 51 800,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом – 8 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 43 800,00 грн. Проценти нараховувались в період з 10.08.2024 по 10.08.2025.
Розмір заборгованості відповідачем не спростовано.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем договору №16122 від 10.08.2024, який згідно положень Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця, шляхом підписання Договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 648983, надісланого Товариством на вказаний ним телефонний номер. При підписанні договору ОСОБА_1 погодився з його умовами.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що позивач своєчасно та в повному обсязі виконав зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором №16122 від 10.08.2024, перерахувавши відповідачу 8 000,00 грн. згідно умов договору.
Відповідачем порушувалися умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувалися, що призвело до виникнення заборгованості.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості підтверджує наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту, відповідачем наявність такої заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано, тому ці вимоги підлягають задоволенню.
Проте суд не може погодитися з розміром нарахованих процентів з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Кредитний договір укладено 10.08.2024, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 та протягом перших 120 днів (по 21.04.2024 включно) розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 22.04.2024 по 19.08.2024 включно) – 1,5 %, з 20.08.2024 – 1%.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Тобто, нарахування денної процентної ставки в більшому розмірі ніж визначено в Законі України «Про споживче кредитування» є неправомірним.
Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із законодавчо встановлених обмежень щодо розміру максимальної денної процентної ставки.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що проценти нараховувалися з 10.08.2024 по 10.08.2025 включно за ставкою 1,50% в день у розмірі 120,00 грн в день.
Нарахування процентів у таких розмірах з 10.08.2024 по 19.08.2024 (9 днів) включно відповідає положенням п. 1.3. договору та не суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», а тому розмір процентів, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 за цей період, становить 1 080,00 грн (8 000,00*1,50%*9).
Однак, нарахування позивачем процентів за ставкою 1,50% відповідно до п. 1.3. договору за період з 20.08.2024 по 10.08.2025 є необґрунтованим, оскільки має здійснюватись з урахуванням встановленого Законом України «Про споживче кредитування» максимального розміру максимальної денної процентної ставки – 1% в день.
Тому, розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача за період з 20.08.2024 по 10.08.2025 (356 днів) становить 28 480,00 грн (8 000,00*1,00%*356).
Загальний розмір процентів має становити 29 560,00 грн (1 080,00 + 28 480,00). Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Тому позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 37 560,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 8 000,00 грн; заборгованість за процентами – 29 560,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 930,50 грн.
Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Відповідно до позову судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 10 000,00 грн, на підтвердження яких позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 16.09.2024 №16/09/2024, акт прийому-передачі наданих послуг № 57 від 03.11.2025, витяг з реєстру №1 до акту прийому-передачі наданих послуг №57 від 03.11.2025 та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №976 від 02.12.2025.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог доведені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 250,97 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 629, 638, 639, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 137, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛТ КРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором №16122 від 10.08.2024 у розмірі 37 560 (тридцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 8 000,00 грн; заборгованість за процентами – 29 560,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛТ КРЕДИТ» судовий збір у розмірі 1 930 (одна тисяча дев`ятсот тридцять) грн 50 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 250 (сім тисяч двісті п`ятдесят) грн 97 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛТ КРЕДИТ», адреса: пл. Солом`янська, буд.2, прим.04, м. Київ, 03035, код ЄДРПОУ 40076206. 
Відповідач – ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складення повного судового рішення – 29.04.2026.

Суддя В.В. Мазуренко