Справа № 161/8675/26 
Провадження № 2-а/161/151/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року місто Луцьк 

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вимог вказує, що 12.04.2026 року представником поліції щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Свою вину у вчиненому заперечує, вказує, що постанова не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Лазерний вимірювач швидкості знаходився в руках поліцейського, що викликає сумніви щодо коректності результатів вимірювання.
З цих підстав просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА №7013377 від 12.074.2026 року.
Ухвалою суду від 24.04.2026 року справу залишено без руху.
Ухвалою суду від 11.05.2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.
Представник УПП у Волинській області ДПП (надалі – відповідач 1) у письмовому відзиві від 20.05.2026 року позов заперечила. Зазначила, що твердження позивача є хибними. Постанова винесена з дотриманням вимог законодавства. Правомірність використання приладу TruCAM ТС008357 як в автоматичному, так і в ручному режимі підтверджується інструкцією про використання даного приладу та відомостями з ДП «Укрметртестстандарт».
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи слідує, що постановою поліцейського УПП у Волинській області про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.04.2026 року серії ЕНА № 7013377, встановлено, що водій ОСОБА_1 12.04.2026 року о 17:16 год. в с. Шклинь дорога Н-17 101 км, керуючи транспортним засобом Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 130 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 80 км/год (швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості – приладом TruCAM LTI 20/20 ТС008357), чим порушив п. 12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП (на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.).
Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Щодо вимог позивача до Департаменту патрульної поліції, суд зазначає, що відповідач 2 у розглядуваному випадку є неналежним, оскаржувана оскільки постанова винесена поліцейським Управління патрульної поліції у Волинській області, яке є самостійною юридичною особою.
Відтак, позов в частині вимог до відповідача 2 до задоволення не підлягає.
Щодо вимог до відповідача 1, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Правила дорожнього руху України затверджені Постановою КМУ № 1306 «Про правила дорожнього руху України».
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі також ПДР України).
Так, відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 вказаних Правил передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 12.4 ПДР України передбачає дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах небільше 50км/год.
Початок населеного пункту відповідно до Додатку 1 до Правил дорожнього руху (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2021 р. № 1091) «Дорожні знаки» позначається дорожнім знаком 5.49.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП визнається перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак, разом з тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд у відповідності до ст. 90 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як вбачається із роздруківки з приладу TruCam LTI 20/20 № ТС008357 міститься система географічних координат з кутовими величинами місця фіксації швидкості, що знаходиться на місці вчинення адміністративного правопорушення, а саме автомобільна дорога Н-17-101 км (с. Шклинь Волинської області), що також стверджується координатами географічної широти та довготи та знімками екрану мережі Інтернет Google Maps 2026-05-14 124948. 2026-05-14 127130 (долучено до відзиву).
Також на відео, долученому до відзиву, факт перевищення позивачем швидкості зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС008357, що підтверджується роздруківкою з даного пристрою.
Суд зауважує, що можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.
Лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, що підтверджується інформацією ДП «Укрметртестстандарт» у листі №22-381/30.
Доводи позивача про те, що використання приладу TruCam у ручному режимі суперечить вимогам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними.
Крім того, як вбачається з копії оскаржуваної постанови, та долучених відео до відзиву відповідачем, позивача було ознайомлено з даними фото- та відео- фіксації правопорушення, а також правами, відповідно до статті 268 КУпАП.
З огляду на вказане, розглядувана постанова є обґрунтованою та законною.
Доводи, викладенні позивачем в позові, суддя оцінює критично, оскільки такі спростовано наявними матеріалами справи, та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності адміністративного стягнення.
Відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про її обґрунтованість.
Зважаючи на встановлення судом обґрунтованості оскаржуваної постанови та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, позовну заяву необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову – без змін.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не відшкодовуються.
На підставі ст. 19 Конституції України, ст.9,22,122, 126, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, – залишити без задоволення, а постанову серії ЕНА № 7013377 від 12.04.2026 року,– без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 26 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області         В.В. Черняк