ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/15774/25 пров. № А/857/42470/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року (суддя Кузан Р.І., ухвалену в м. Львові о 12:41) у справі № 380/15774/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”Вамп-Захід” до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “ВАМП-ЗАХІД” звернулось до суду з позовом до Львівської митниці, в якому просить: скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100254/2 від 24.06.2025; визнати протиправною картку відмови Львівської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/001830 від 24.06.2025 та скасувати її.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Львівська митниця, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його прийнятті, неповне з`ясування обставин у справі, які необхідно було встановити, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 по справі №380/15774/25 та прийняти постанову суду, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВАМП-ЗАХІД" у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт, зокрема, зазначає що судом першої інстанції не враховано, що посадові особи Львівської митниці перевірили всі документи, що подавались разом із митною декларацією, а також додатково надані документи і на підставі цього встановили розбіжності. Зазначає, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Апелянт вважає, що, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, позивачем подані не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Числове значення заявленої митної вартості перевірити в даному випадку не можливо. Тому, вимога митного органу про надання додаткових документів була скерована у зв`язку із наявністю підстав, визначених ч.3 ст.53 МК України. Апелянт зазначає, що митна вартість відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, визначена за резервним методом. Зазначає, що якби у митного органу була наявна інформація щодо рівня вартості аналогічних чи подібних товарів, які б відповідали вимогам положень Митного кодексу України якими визначено умови для їх застосування, то в такому випадку, митницею було б застосовано метод 2а за ціною ідентичних товарів або ж метод визначення митної вартості 2б за ціною подібних товарів. Зазначає, що обираючи джерело інформації для визначення митної вартості за резервним методом митниця керувалася статтею 64 МКУ та враховувала вимоги статей 58 – 61 МКУ, зокрема в частині меншої з двох альтернативних вартостей, часу імпорту, характеристик товару тощо. Відтак, вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до чинного законодавства України, містить обґрунтовані причини через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту), а висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.
В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив таку задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю “ВАМП-ЗАХІД” зареєстроване як юридична особа 25.08.2009. Основними видами економічної діяльності позивача є: оптова торгівля хімічними продуктами (46.75); Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (45.32); Неспеціалізована оптова торгівля (46.90); Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (47.78).
З матеріалів справи вбачається , що між ТОВ “ВАМП-ЗАХІД”, як покупцем, та ZHEJIANG TA ZHI XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO., LTD (Республіка Китай) 24.07.2023 укладено договір купівлі-продажу №VMP20230724, за умовами якого Продавець зобов?язується виготовити автомобільні запчастини та зобов?язується продавати їх тільки ТОВ “ВАМП-ЗАХІД”. У разі порушення цієї умови контракту Покупець має право вимагати від Продавця відшкодування збитків у сумі 10000 доларів США. 
Як визначено п.п.2.1, 2.4 договору, ціна і кількість “Продукції”, що поставляється, обумовлюється і вказується в інвойсі при кожній покупці окремо. Валютою договору є долар США. Оплата за товар, що постачається за цим договором, здійснюється за ціною, зазначеною у рахунках - фактурах чи інвойсах щодо кожного відвантаження (п.3.1).
Оплату за поставлений товар “Покупець” здійснює шляхом перерахування вартості товару на умовах передоплати на основі попередніх інвойсів або після отримання товару протягом 360 днів (п.3.4 договору).
Відповідно до п.п.5.1-5.3 договору, “Продукція” поставляється на умовах FOB NINGBO. Партія “Продукції” надходить згідно з індивідуальними заявками по справжньому “Контракту”. З поставленою партією “Продукції” “Продавець” надає таку документацію: Інвойс та пакувальний лист.
Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2025 року на підставі договору від 24.07.2023 №VMP20230724 та комерційного інвойсу від 11.04.2025 №Y2025040027 позивач придбав у ZHEJIANG TA ZHI XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO., LTD запчастини для легкових автомобілів: амортизатори систем підвіски, нові, не для промислового складання транспортних засобів, в асортименті, на загальну суму 23395,91 доларів США.
В подальшому, 23.06.2025 декларант позивача з метою митного оформлення вказаного товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209230058721U3, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.
Умови поставки – FOB CN QINGDAO (графа 20 декларації).
Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) в розмірі 23395,91 доларів США (графа 22 декларації).
Разом з митною декларацією №25UA209230058721U3 декларантом до митного контролю, в якості підстави для застосування основного методу надано документи, зазначені у графі 44 митної декларації, зокрема, рахунок-фактура (інвойс) № Y2025040027 від 11/04/2025 на поставлені товари, зовнішньо-економічний контракт № VMP20230724 від 24/07/2023 з виробником постачальником, бухгалтерська документація (прибуткові/видаткові накладні, виписка по розрахунках з іноземним партнером, банківські валютні перекази за поставлені товари), рахунок на оплату транспортних послуг № 2506208 від 18/06/2025, рахунок на оплату транспортних послуг № 2506144 від 12/06/2025, довідка про транспортні витрати № 1150 від 19/06/2025, довідка про розподіл транспортних витрат № 358 від 22/06/2025, специфікація № Y2024110061 від 28/11/2024 виробника-експортера, прайс-лист виробника-експортера, звіт про незалежну експертну оцінку № 402-06-225 від 23/06/2025 щодо вартості аналогічних поставлених товарів, експортна декларація 422720250000387210 від 16/04/2024 країни експортера (Китай), заявка імпортера ВН-0061520 від 02/04/2025 з деталізацією асортименту та кількості товарів, лист імпортера щодо призначення імпортованих товарів до бюджетного сегменту легкових автомобілів- INTERNET посилання на сайти з пропозиціями аналогічних товарів на внутрішньому ринку, договір транспортного експедирування № 0103/19-02 від 01/03/2019, заявка на перевезення вантажів № 9 від 02/04/2025, банківські валютні перекази за попередньо поставлену продукцію, договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 2704/23/1 авто/ФГ від 27/04/2023, договір про співпрацю в галузі транспортно-експедиційного обслуговування вантажів № 061005-02 від 06/10/2005.
Разом з тим, Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100254/2 від 24.06.2025, в графі 33 якого вказано: 
“В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (надалі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: Відповідно до п.4.1. Договору № VMP20230724 від 24.07.2023 якість продукції, що поставляється, повинна відповідати технічним умовам виробника. При цьому, жодного документу, який би підтверджував відповідність товару технічним умов виробника не було подано, а також не надані документи, що підтверджують виробника товару та ТМ. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: -копія ліцензії на виробництво товару; -копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; -копія сертифікату на систему якості товару; - копія сертифікату продукції власного виробництва; - копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Пунктом 5.3. Договору ЗЕД передбачено, що з поставленою партією “Продукції” Продавець надає таку документацію: інвойс та пакувальний лист. При цьому, наданий комерційний інвойс № Y2025040027 від 11.04.2025 та пакувальний лист № Y2025040027 від 11.04.2025 не містять ідентифікації особи, уповноваженої на укладення таких документів, що, в свою чергу, ставить під сумнів об`єктивність числових даних, зазначених у і таких документах, згідно з п. 2.1 Контракту ціна товару, який постачається, обумовлюється безпосередньо у кожному інвойсі на поставку, разом з тим у інвойсі від 11.04.2025 Y2025040027 відсутні умови поставки товару, що має вплив на формування вартості. При цьому, в поданому до митного оформлення комерційному інвойсі відсутні положення, які б конкретизували порядок оплати за поставлений товар. Разом з тим, згідно з пунктом 3.4 договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування вартості товару на умовах передоплати на основі попередніх інвойсів або після отримання товару протягом 360 днів. Враховуючи те, що конкретно умови оплати не визначені жодним документом, у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінювані товари вже могла бути здійснена. Відповідно до наданих документів продавець поставляє товар на умовах “FOB QINGDAO”. Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board (Назва порту відвантаження) який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Відповідно до частини 10 статті 58 МКУ до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 МКУ для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. В поданих до митного оформлення рахунку на транспорт №2506144 від 12.06.2025 відсутні такі складові як витрати на навантаження, вивантаження в порту призначення та обробку оцінюваних товарів, митне оформлення, портові збори, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. В експортній декларації країни відправлення 422720250000387210 відсутня дата експорту та не вказано будь-яких відміток митних органів країни відправлення, тому не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними; (в розділі “Номер коносаменту”) зазначено відомості про коносамент, який до митного оформлення не надано, вказані умови поставки FOB, але не зазначений географічний пункт поставки товару. Із всього, що можна зробити висновки, що експортна митна декларація країни відправлення не містить всіх відомостей необхідних для ідентифікації числових значень складових митної вартості по товару і не може бути використана митним органом як додаткова інформація. Не надано переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації №223120210003337736 від 25.08.2021, відповідно до ст. 254 МКУ та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-ЕП. Так, згідно ст. 254 МКУ документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій подаються митному органу українською мовою, офіційно мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Дана вимога є імперативною, тобто чітко визначає дії декларанта під час подачі документів для митного оформлення і митного контролю і не допускає відхилень від вказаної поведінки. Листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп визначено, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР можуть використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації таких декларацій та їх перекладів на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати на підставі Угоди про співробітництво між Всекитайським комітетом сприяння міжнародній торгівлі (ССІТ)/ Китайською Міжнародною Торговою Палатою (ССОІС) та Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати від 29.12.2009. У даному випадку декларація країни відправлення №422720250000387210, складена на китайській мові та подана до митного контролю та митного оформлення без перекладу, тому неможливо підтвердити митну вартість товару даним документом. За допомогою автоматичного перекладача Google Translate, встановлено що у розділі “Організація експортер” та “Відправник вантажу” вказані відомості про відправника який відсутній у ТСД, що може (свідчити про поставку товарів через посередників, а не безпосередньо від виробника, як зазначено а графі 44 ЕМД. Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 53 МКУ декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів та пояснень. На вимогу надано: Заявка № ВН-0061б20, в якій зазначені запчастини для автомобілів бюджетних марок, а саме: Волга, Газель, Lanos, Aveo, Renault у графі “Назва виробу та специфікація моделі” митної декларації країни відправлення № 422720250000387210 наявні відомості про запчастини для автомобілів марки Toyota Yaris. Картка рахунку: 632 (Контрагенти:ZHEJIANG YA ZHI XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO.,LTD: Замовлення: Договір В-00000079 (27.10.23)) – проте номер такого договору не збігається з Договором зовнішньоекономічної діяльності. ЛИСТ від 23 червня 2025р. ТОВ “ВАМП ЗАХІД”, згідно якого по інвойсу № Y2025040027 від 11 квітня 2025 від заводу-виробнику ZHEJIANG YA ZHI XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO.,LTD майже вся продукція - це амортизатори на автомобілі бюджетних марок, а саме: GAZ 24 “Волга” , GAZ 3302 “Газель” , VAZ 2101 “Жигулі Копійка” , VAZ 2108 “Вісімка” , VAZ 2123 “Нива Шевроле”, ZAZ 1102 “ЗАЗ Таврія”, Chevrolet Aveo, Daewoo Lanos, Renault Megane. Проте відсутні будь які відомості про торгову марку авто яка вказана на у митній декларації країни відправлення, а саме Toyota Yaris. Інтернет та прайс-лист від 01.04.2025 № б/н до контракту від 24.07.2023 №VMP20230724. Ціни у прайс-листі від 01.04.2025 № б/н не відповідають дійсній вартості товарів згідно зі ст.VII ГАТТ, оскільки прайс-лист виданий за цим контрактом для одного покупця. Звіт про оцінку 402-06-225, відповідно до приміток якого, такий висновок носить довідковий характер, Інтернет, який неможливо ідентифікувати до даної поставки, висновок експертної організації, що має довідковий характер. Документального підтвердження або спростування виявлених розбіжностей – не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ (банківські платіжні документи, специфікація до контракту, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписка з бухгалтерської документації), Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. За результатами консультації встановлено відсутність у митниці та декларанта відомостей щодо ідентичних та подібних товарів. Метод 2а та 2б не було використано оскільки в митниці та декларанта відсутні необхідні відомості щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів; методи 2в і 2г не були застосовані у зв`язку з відсутністю необхідних документально підтверджених відомостей для розрахунку. Застосовано метод 2ґ. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №2 слугувала МД № 25UA100320011942U9 від 03.04.2025, де митна вартість товару №1 зі схожими характеристиками (Амортизатори підвіски для а/м) становить 6,151 дол. США/кг. Коригування у зв`язку з відмінністю умов поставки не здійснювалося, оскільки митна вартість в джерелі визначена з урахуванням витрат до кордону України. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі”.
Товариство з обмеженою відповідальністю ”Вамп-Захід” не погоджуючись із коригуванням митної вартості імпортованого товару, звернулося до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваного рішення.
Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції зробив висновок, що в оскаржуваному рішенні відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; не вказано які саме додаткові документи витребовувались у декларанта для підтвердження митної вартості та які документи не було надано. Відтак, суд першої інстанції вважав, що беручи до уваги те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100254/2 від 24.06.2025 не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує його неоднозначне трактування, а тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Також, вважав, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209230/2025/001830 від 24.06.2025 є похідною від рішення про коригування митної вартості, а тому також підлягає скасуванню.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною першою статті 246 Митного кодексу України (далі – МК України) визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Положеннями частини першої статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Як визначено частиною першою, другою статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частинами першою, другою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Положеннями частини першої, другої статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частини третя-п`ята статті 53 МК України).
Відтак, із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару; невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів; порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається з матеріалів справи, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за МД №25UA209230058721U3 від 23.06.2025, щодо якого проведено коригування митної вартості.
Відповідно до положень статті 57 МК України, визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зважаючи на наведені норми суд першої інстанції вірно вказав, що такі зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Як визначено частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Як вбачається з матеріалів справи в розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, судом першої інстанції вірно зазначено, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ТОВ ВАМП-ЗАХІД” подало разом із митними деклараціями документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (контракт). Зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) № Y2025040027 від 11/04/2025 на поставлені товари; зовнішньо-економічний контракт № VMP20230724 від 24/07/2023 з виробником постачальником; бухгалтерську документацію (прибуткові/видаткові накладні, виписка по розрахунках з іноземним партнером, банківські валютні перекази за поставлені товари); рахунок на оплату транспортних послуг № 2506208 від 18/06/2025; рахунок на оплату транспортних послуг № 2506144 від 12/06/2025; довідку про транспортні витрати № 1150 від 19/06/2025; довідку про розподіл транспортних витрат № 358 від 22/06/2025; специфікацію № Y2024110061 від 28/11/2024 виробника-експортера; прайс-лист виробника-експортера; звіт про незалежну експертну оцінку № 402-06-225 від 23/06/2025 щодо вартості аналогічних поставлених товарів; експортну декларацію 422720250000387210 від 16/04/2024 країни експортера (Китай); заявку імпортера ВН-0061520 від 02/04/2025 з деталізацією асортименту та кількості товарів; лист імпортера щодо призначення імпортованих товарів до бюджетного сегменту легкових автомобілів - INTERNET посилання на сайти з пропозиціями аналогічних товарів на внутрішньому ринку; договір транспортного експедирування № 0103/19-02 від 01/03/2019; заявку на перевезення вантажів № 9 від 02/04/2025; банківські валютні перекази за попередньо поставлену продукцію; договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 2704/23/1 авто/ФГ від 27/04/2023; договір про співпрацю в галузі транспортно-експедиційного обслуговування вантажів № 061005-02 від 06/10/2005.
Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так, контракт № VMP20230724 від 24.07.2023 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; рахунок-фактура № Y2025040027 від 11.04.2025 визначає вартість товару. Додатково позивачем було надано копію митної декларації країни відправлення.
Слід зазначити, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.
З приводу доводів відповідача щодо підстав відмови в проведенні митного оформлення імпортованого позивачем товару за першим методом слід зазначити таке.
Так, щодо зауваження митного органу до експортної митної декларації слід зазначити, що відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. 
Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, що надана позивачем при декларуванні декларація країни відправлення №422720250000387210 має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення (зокрема штрих-кодовий ідентифікатор та QR код), що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МКУ, перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Стосовно зауваження митного органу про те, що до митного оформлення не було надано жодного документу, який б підтверджував відповідність технічним умов виробника, а також документи, що підтверджують виробника товару та ТМ суд першої інстанції вірно зазначив, що за змістом статті 53 МК України документи, що підтверджують виробника товару та відповідність технічним умов виробника не належить до документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. 
Щодо тверджень митного органу про те, що декларантом не надано переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації №223120210003337736 від 25.08.2021, відповідно ДО ст. 254 МКУ та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-ЕП, суд першої інстанції вірно зазначив наступне.
Відповідно до частини 1 статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Згідно з листом Державної митної служби України від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-ЕП, адресованим Начальникам регіональних митниць (крім Регіональної інформаційної митниці), Начальникам митниць, з метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати.
Відтак, здійснивши аналіз вказаних норм суд першої інстанції вірно зазначив, що вимагати переклад українською мовою документів, наданих декларантом разом з митною декларацією, зокрема експортної митної декларації, митний орган може лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. 
Разом з тим, відповідачем не наведено обставин в обґрунтування необхідності надання перекладу вказаної експортної декларації, пов`язаних з перевіркою або підтвердженням відомостей, зазначених у митній декларації. Так само не зазначено обґрунтування необхідності здійснення декларантом верифікації декларації країни відправлення, враховуючи, що в силу положень вказаного листа Державної митної служби України, на який посилається сам відповідач, верифікована експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація.
З приводу зауважень митного органу про неналежне підтвердження транспортних витрат слід зазначити, що згідно з контрактом № VMP20230724 від 24.07.2023 товар поставлявся на умовах FOB QINGDAO.
Базис поставки FOB, визначений в Міжнародних торговельних правилах “Інкотермс 2010”, покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження транспортних витрат декларантом до митного органу було подано рахунки на оплату транспортних послуг №2506208 від 18.06.2025, № 2506144 від 12.06.2025; довідку про транспортні витрати №1150 від 19.06.2025, довідку про розподіл транспортних витрат № 358 від 22.06.2025, заявку імпортера ВН-0061520 від 02.04.2025 з деталізацією асортименту та кількості товарів, договір транспортного експедирування № 0103/19-02 від 01.03.2019 та заявку на перевезення вантажів № 9 від 02/04/20259.
Довідка про транспортні витрати № 1150 від 19.06.2025 містять інформацію про вартість перевезення товару за весь маршрут від постачальника до покупця. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що частина 2 ст. 53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому вказано норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 804/16553/14 від 31.05.2019 року).
Відтак, здійснивши аналіз наведених вище документів судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що позивач надав до митного оформлення усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору; надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а, отже, у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. При цьому митним органом не надано жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, визначену відповідачем за другорядним методом, як не було надано і відповідних доказів щодо наявності обґрунтованих сумнівів щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
Окрім цього, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач в оскаржуваному рішенні не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митних деклараціях; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. З наведеного слідує, що висновки відповідача стосовно не підтвердження позивачем заявленої митної вартості зроблені на припущеннях.
Також, доводи відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, судом першої інстанції вірно такі відхилені, оскільки формальне посилання відповідача в оспорюваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі (аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 року у справі №809/257/17).
Також, щодо посилань відповідача на те, що заявлена митна вартість ввезених товарів є нижчою від подібних і аналогічних товарів, судом першої інстанції вірно враховано, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано інформацію з ЦБД, а саме МД №24UA100190068651U1 від 02.11.2024.
Колегія суддів зазначає, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів передбачено ст.59 Митного кодексу України, якою, зокрема передбачено, що при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача не містить інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування. Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів, не зазначено чи за такими ж товаро-супровідними документами поставлявся ідентичний товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Разом з тим, суд першої інстанції вірно вказав, що митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами. Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі №300/784/24).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Зважаючи на все викладене апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі №380/15774/25 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 15.05.2026