П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10571/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Печений Є.В. 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
29 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Сушка О.О.  Яремчукa К.О. , 

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Національної академії ДПСУ щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168), за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, виходячи з розміру 100 000 грн з розрахунку за один місяць, але пропорційно усьому часу його участі в бойових діях чи у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; зобов`язати Національну академію ДПСУ нарахувати і виплатити йому додаткову винагороду, встановлену Постановою №168, за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, виходячи з розміру 100 000 грн з розрахунку за один місяць, але пропорційно усьому часу його участі в бойових діях чи у здійсненні зазначених заходів.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.08.2022 по 12.10.2022 у розмірі 100 000 (ста тисяч) гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу його його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.08.2022 по 12.10.2022 у розмірі 100 000 (ста тисяч) у розрахунку на місяць пропорційно часу його його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що сукупність наданих позивачем доказів, зокрема довідка військової частини № НОМЕР_2 , рапорти начальників підрозділів та витяги з журналів бойових дій, є достатніми підставами для підтвердження факту безпосередньої участі особи у бойових діях. Суд також зазначив, що формальні недоліки документів чи порушення порядку їх передачі між частинами не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на соціальні виплати.

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
Національна академія у апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. 
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не провів належного аналізу нормативно-правових актів та не врахував, що надана позивачем довідка № 3055 не відповідає формі, встановленій Наказом АДПСУ № 392, оскільки не містить назв територіальних громад та опису військової обстановки.
Також відповідач зазначає, що військова частина, до якої був відряджений позивач, не надсилала щомісячних списків за встановленою формою, що є обов`язковою умовою для виплати. Крім того, апелянт вказує на факт перебування позивача у відпустці за сімейними обставинами у частині спірного періоду. 
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Позивач проходить службу у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького.
У період з 3 липня до 12 жовтня 2022 року позивач на підставі наказу ректора ІНФОРМАЦІЯ_1 № 270-ВВ від 4 липня 2022 року перебував у службовому відрядженні з метою участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань з відсічі збройної агресії російської федерації на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_3 та на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону.
З 13 жовтня до 23 січня 2023 року позивач на підставі наказу ректора Національній академії Державної прикордонної служби України № 434-ВВ від 19 жовтня 2022 року перебував у службовому відрядженні з метою участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань з відсічі збройної агресії російської федерації на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки виданої командиром ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) від 14 жовтня 2022 року №3055 молодший сержант ОСОБА_1 брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 4 липня до 12 жовтня 2022 року. Підстава видачі цієї довідки: бойове розпорядження Головнокомандувача ЗС України від 23 червня 2022 року № 4346, бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №106Т від 27 червня 2022 року.
Начальник відділу медичного забезпечення, рапортами клопотав перед вищим командуванням про виплату збільшеної додаткової винагороди в розмірі: 70000 грн пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за серпень, вересень та жовтень 2022 року, зокрема і ОСОБА_1 .
Оскільки відповідач не виплатив додаткову винагороду, встановлену постановою № 168, за період участі у бойових діях, за спірний період, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 6 та частиною першою статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV (у редакції, чинній у спірний період), Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
До особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Частини перша, друга, четверта статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (у редакції, чинній у спірний період) передбачають, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції, чинній у спірний період) встановлено таке.
Згідно із п. 1 вказаної Постанови, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Згідно із п. 2-1 зазначеної Постанови, установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Верховний Суд у постанові від 06.06.2024 у справі №200/706/23 (з урахуванням висновків, викладених у постанові від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22), роз`яснив, що зміна формулювання « 30 000 грн щомісячно» на «до 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу служби» не означає зменшення розміру додаткової винагороди, а вказує на необхідність її нарахування пропорційно фактичному часу виконання відповідних завдань.
Для реалізації Постанови №168 Адміністрація ДПСУ видала, зокрема, такі накази: наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог Постанови №168» – застосовувався, у тому числі, у період з 01.04.2022 по 30.07.2022; наказ від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» – уведений в дію з 01.08.2022, тобто саме він регулює порядок та умови виплати додаткової винагороди у спірний період з 01.08.2022 по 12.10.2022; наказ від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» – застосовується з 01.12.2022.
Верховний Суд у своїй сталій практиці послідовно зазначає, що ці накази мають підзаконний характер, спрямовані на практичну реалізацію Постанови №168 і не можуть звужувати обсяг прав, наданих військовослужбовцям цією постановою.
Пункт 2 наказу №392-/0/81-22-АГ (у редакції, чинній у серпні–жовтні 2022 року) визначає перелік бойових дій та заходів, участь у яких дає військовослужбовцям право на збільшену додаткову винагороду до 100 000 грн у розрахунку на місяць.
Пункт 4 наказу №392-/0/81-22-АГ встановлює, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах, як бойові накази (розпорядження), журнали бойових (службово-бойових) дій, бойові донесення, рапорти командирів тощо.
Пункт 5 наказу №392-/0/81-22-АГ передбачає, що для відряджених військовослужбовців безпосередня участь додатково підтверджується довідкою керівника органу ДПСУ (органу військового управління), до якого відряджено військовослужбовця, із зазначенням періоду (кількості днів) участі та посиланням на документи, передбачені пунктом 4.
Верховний Суд у постановах від 21.12.2023 у справі №200/193/23, від 21.03.2024 у справі №560/12539/22, від 23.05.2024 у справі №360/334/23, від 06.06.2024 у справі №200/706/23, від 26.06.2024 у справі №200/216/23, від 28.08.2024 у справі №200/214/23, а також у постанові від 19.06.2025 у цій справі №560/10571/23 сформував, зокрема, такі правові підходи, істотні для вирішення цього спору.
Накази Адміністрації ДПСУ №164-АГ, №392-/0/81-22-АГ, №628/0/81-22-АГ є підзаконними актами, спрямованими на практичну реалізацію Постанови №168, та не можуть звужувати права військовослужбовців, гарантовані цією постановою.
Перелік документів, якими підтверджується безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах (пункти 4, 5 наказу №392-/0/81-22-АГ), є альтернативним, а не суто кумулятивним, і включає, зокрема, довідки командирів військових частин (загонів) про участь у бойових діях або заходах із зазначенням періоду участі.
Для відряджених військовослужбовців підтвердження безпосередньої участі у бойових діях може здійснюватися довідкою командира військової частини (органу), до якої військовослужбовець був відряджений, при цьому відповідальність за зміст такої довідки несе уповноважений командир, який її видав.
Формальні порушення документообігу між військовими частинами (ненадходження списків за додатком, несвоєчасне надсилання довідок, неповнота відомостей тощо) не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на збільшену додаткову винагороду, якщо наявні інші документи, що підтверджують фактичну участь у бойових діях або заходах.
В адміністративних справах щодо протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності такої бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України). Саме відповідач має довести, що у нього не було правових і фактичних підстав для нарахування і виплати додаткової винагороди.
Суди зобов`язані всебічно, повно та об`єктивно досліджувати весь комплекс доказів, у тому числі довідки, рапорти, витяги з журналів бойових дій, накази про відрядження та надавати мотивовану оцінку кожному істотному аргументу сторін.
Аналізуючи доводи апелянта щодо невідповідності форми довідки № 3055 вимогам відомчого Наказу АДПСУ № 392, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність таких тверджень. Верховний Суд у постанові від 19 червня 2025 року у цій же справі № 560/10571/23 наголосив, що перелік документів, якими підтверджується участь у бойових діях, є альтернативним, а не виключно кумулятивним. Довідка командира військової частини, до якої був відряджений військовослужбовець, є належним та допустимим доказом, а відповідальність за її зміст несе командир, який її видав. Відтак, дефекти форми або відсутність певних описових деталей не можуть нівелювати зафіксований у довідці факт виконання бойових завдань, що підтверджується посиланнями на конкретні бойові розпорядження.
Щодо аргументу про відсутність щомісячних списків від військової частини НОМЕР_1 за формою Додатка 2 до Наказу № 392, колегія суддів зазначає, що неналежна організація документообігу або інформаційна бездіяльність між різними органами ДПСУ не повинна створювати негативних наслідків для застрахованої особи. 
Суд апеляційної інстанції підкреслює, що право на винагороду виникає на підставі фактичної участі у заходах, а обов`язок доказування правомірності невиплати згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України покладено на відповідача. Академія, маючи у розпорядженні довідку № 3055 та рапорти про виплату, не вжила заходів для уточнення відомостей, обмежившись формальною відмовою, що свідчить про протиправну бездіяльність.
Стосовно факту перебування позивача у відпустці з 22.09.2022 по 01.10.2022, суд першої інстанції надав цьому належну оцінку, вказавши на необхідність пропорційного нарахування виплат лише за дні фактичної участі. Це повністю відповідає механізму, закладеному у Постанові № 168 та роз`ясненням Верховного Суду у зразковій справі № 260/3564/22. 
Доводи апеляційної скарги про втручання суду у повноваження відповідача відхиляються, оскільки суд не визначає розмір виплати самостійно, а лише встановлює критерії та зобов`язує орган діяти згідно із законом.
Таким чином, колегія суддів вважає висновки Хмельницького окружного адміністративного суду такими, що ґрунтуються на всебічному дослідженні доказів та правильному застосуванні норм матеріального права з урахуванням релевантної практики Верховного Суду. 

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції, що оскаржується, відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги, які були підставою для відкриття апеляційного провадження, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують висновки суду першої інстанції по суті справи, а тому не приймаються судом як належні.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав вважати оскаржуване рішення помилковим.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Яремчук К.О.