29.04.26
22-ц/812/812/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року м. Миколаїв 

справа №484/7176/25
провадження №22-ц/812/812/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Медведєвої Н. А. у приміщенні суду у м.Первомайську Миколаївської області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

 
Короткий зміст позовних вимог

 
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі – ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія») звернулося до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувало наступним.
Позивач зазначав, що з 01 січня 2019 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії та виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території Миколаївської області.
Відповідно до п.7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Враховуючи положення статей 633, 634, 641, 642 ЦК України укладення договору про постачання електричної енергії між постачальником та побутовим споживачем відбувається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
За адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
З 01 червня 2025 року по 30 листопада 2025 року за вказаним особовим рахунком існує заборгованість за спожиту електричну енергію в загальному розмірі 3606,24 грн.
Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу послугу з постачання електричної енергії, а відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати послуг за спожиту електричну енергію, позивач просив стягнути на свою користь з  ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3606,24 грн, а також судовий збір у сумі 3028 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2026 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд виходив із недоведеності позивачем, що саме відповідач користувався послугою з електропостачання у вказаному вище будинку.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначав, що суд першої інстанції неправильно оцінив досліджені докази, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до Статуту ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» предметом діяльності товариства, серед іншого, є постачання електричної енергії, продаж електричної енергії, надання універсальних послуг на ринку електричної енергії.
Згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру від 26.12.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з 06 квітня 2007 року зареєстрований по АДРЕСА_2 .
Проте, на його ім`я у ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У рахунку зазначено, що у 2012 році надавалася довідка з сільської ради про осіб, які проживають у цьому будинку.
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2025 та від 05.02.2026 свідчить, що будинок АДРЕСА_1 , на праві власності у вказаному реєстрі ні за ким не зареєстрований.
З загальної картки за особовим рахунком № НОМЕР_1 та довідки про спожиту та оплачену послугу електропостачання від 12.12.2025 вбачається, що за період з 01 червня 2025 року по 30 листопада 2025 року за вказаним особовим рахунком наявна заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3606,24 грн.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2025 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію, тому що в реєстрі територіальної громади були відсутні відомості про його реєстрацію.
Згідно з рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2023 року, яке набрало законної сили 23 січня 2024 року (справа №484/6168/23), з ОСОБА_1 вже стягувалася заборгованість за спожиту електроенергію у будинку АДРЕСА_1 за період з 01.12.2022 по 30.09.2023. У вказаному рішенні вказано, що ОСОБА_1 вручалися позовна заява з додатками та він повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про що він написав у заяві, наданій суду. Відзиву на позов він не надав. 

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.  Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з цією статтею підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, інші правочини та юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (стаття 714 ЦК України).
Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Згідно з ч.2 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Відповідно до ч.2, 4, 9 ст.72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.
Пункт 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачає, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. 
Пункт 7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» №312 від 14.03.2018 визначає, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Згідно із ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пункти 4.12, 4.19, 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ №312 від 14.03.2018 передбачають, що споживач електричної енергії, серед іншого, зобов`язаний  сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. 
Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», суд першої інстанції виходив з того, що Товариство не довело належними доказами, що саме відповідач користувався послугою з електропостачання у вказаному вище будинку.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Досліджені докази свідчать, що відповідач звертався до позивача з приводу отримання ним послуги з електропостачання по АДРЕСА_1 , про що свідчить реєстрація особового рахунку у ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» на його ім`я з зазначенням його дати народження та наявного у нього РНОКПП.
Факт укладання відповідачем договору про постачання електричної енергії з позивачем за вказаною вище адресою був встановлений під час розгляду цивільної справи №484/6168/23 за позовом ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2022 по 30.09.2023.
Відповідач періодично оплачував надані позивачем послуги, про що свідчить наявна у справі довідка та дані особового рахунку.
Проте за період з 01 червня 2025 року по 30 листопада 2025 року надані послуги з електропостачання в сумі 3606,24 грн відповідач позивачу не сплатив.
За такого, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». 
Оскільки наявні у матеріалах справи докази доводять, що у вказаний вище період відповідач споживав електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , яку йому постачав позивач, то він має обов`язок відшкодувати постачальнику електричної енергії борг за спожиту електричну енергію в сумі 3606,24 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». 

Щодо судових витрат 

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, скасував рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі, то наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачу понесених ним судових витрат за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у вигляді судового збору у загальній сумі 7570 грн (3028 грн + 4542 грн).

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задовольнити.
Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» борг за спожиту електричну енергію за період з 01 червня 2025 року по 30 листопада 2025 року в сумі 3606,24 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 7570 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   О. В. Локтіонова

 
Судді  Т. В. Крамаренко

 

О. О. Ямкова

 
Повне судове рішення складено 29 квітня 2026 року.