РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1015/26 
05 травня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 20 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю  "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР-ФІНАНС" (далі ТОВ  "ФК "ТАЙГЕР-ФІНАНС") та  ОСОБА_1  укладено електронний кредитний договір 67757492, шляхом його підписання електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором, відповідно до закону України «Про електронну комерцію».
За умовами цього договору відповідач отримав кредит у сумі 10000 грн. строком на 360 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку та зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування,.
Вказує, що ТОВ  "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР- ФІНАНС"» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, 20.06.2024 року перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника.
Відповідач  ОСОБА_1  своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. 
Станом на 14.06.2025 прострочена заборгованість за кредитом становить 68550 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 53550 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами, 5000 грн. 00 коп - штраф.
Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 68550 грн. 00 коп., 2662 грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору, 8000 грн. витрат на првничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. 
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1046 - 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно із п. 1-1, п. 11 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;
споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Істотні умови договору про споживчий кредит, визначені у статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно до ст. 13 цього ж Закону договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Судом встановлено, що 20 червня 2024 року між ТОВ  "ФК "ТАЙГЕР- ФІНАНС" та  ОСОБА_1  укладено електронний кредитний договір 67757492, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту.
Наведене підтверджується договором про споживчий кредит №67757492 від 20.06.2024, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, які підписані позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти.
Підписавши вказаний договір, позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. 
За умовами кредитного договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 10000 грн. строком на 360 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку та зобов`явся вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за стандартною процентною ставкою 1.5 % в день за користування кредитом (п.1.6 договору споживчого кредиту №67757492 від 20.06.2024.).
Факт отримання позичальником кредитних коштів, а також користування ними підтвердужується інформаційною довідкою ТОВ «Тайгер-Фінанс» про перерахування суми кредиту на картковий рахнок ОСОБА_1 , повідомленням ТОВ «ФК Контрактовий Дім» про зарахування кредитних коштів в сумі 10000 грн. на карковий рахунок відповідача.
У встановлений договором строк відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, згідно наданого суду розрахунку прострочена заборгованість станом на 14.06.2025 становить 68550 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 53550 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами, 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідачем не доведено того, що кредитних коштів він не отримав, як і того, що зобов`язання за вказаним кредитним договором ним виконане належним чином.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Разом із тим, щодо розміру заявлених до стягнення з відповідача процентів у сумі 53550 грн. 00 коп. суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату процентів, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій ст. 509 та частинах першій та другій ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми процентів спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Окрім того, з огляду на приписи частини четвертої ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих процентів за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Позиція щодо непропорційно великої суми процентів підтримана й у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року в справі №679/1103ц/23.
Враховуючи, що нарахована сума процентів є непропорційно великою до тіла кредиту, що є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить принципам розумності і добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, а тому приймаючи до увагу судову практику, на яку орієнтує Верховний Суд, вважає можливим зменшити суму процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, із 53550 грн до 10000 грн.
Крім того, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із розрахунку вбачається, що позивачем нараховано штраф за неналежне виконання договору відповідачем у сумі 5000 грн. 00 коп.
Враховуючи викладене, суд вважає за вірне відмовити позивачу у стягненні з відповідача штрафу - 5000 грн., оскільки заявлені в цій частині позовні вимоги не відповідають вимогам закону.
Таким чином встановлено, що позичальник ОСОБА_1  взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №67757492 від 20.06.2024 належним чином не виконав, у передбачений в договорі строк суму позики 10000 грн. 00 коп. та нараховані проценти за користування позикою у сумі 10000 грн. 00 коп. не повернув, внаслідок чого станом на 14.06.2025 виникла заборгованість у сумі 20000 грн.
Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 20000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом.
Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2662 грн. 40 коп. , витрати на правничу допомогу 8000 грн. 
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (20000 х 100) : 68550 = 29%, тобто позов задоволено на 29%. 
При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2662 грн. 40 коп. х 29 % = 772 грн. 10, тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 772 грн. 10 коп. судових витрат зі сплати судового збору.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2320 грн. 00 коп. (8000 грн. х 29%).
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, 

у х в а л и в: 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР- ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР- ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором 67757492 від 20.06.2024 станом на 14.06.2025 року в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР- ФІНАНС" понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 772 (сімсот сімдесят дві) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР- ФІНАНС" понесені витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги в сумі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР- ФІНАНС", м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, ЄДРПОУ 43561909.
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживаня АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року.

Суддя	Р. М. Снітчук