Єдиний унікальний номер 341/258/26 
Номер провадження 2/341/428/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді - Васильцової Г.А.,
секретаря судового засідання - Габлей А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (далі по тексту - ТзОВ «ФК «ЕЙС», позивач), в особі директора Полякова О.В., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, позичальник, боржник, ОСОБА_1 ) заборгованість за кредитним договором №226901676 від 23.06.2021 року у розмірі 54 972,52 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 23.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі по тексту - первісний кредитодавець, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №226901676 у формі електронного документа, підписаний в порядку, визначеному ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV465SN. Первісний кредитодавець свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування грошові кошти у загальному розмірі 15 500,00 грн. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року перейшло від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі по тексту - ТзОВ «Таліон плюс»), термін дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод. Надалі, на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, право вимоги до боржника перейшло від ТзОВ «Таліон плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (далі по тексту - ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), а на підставі договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 року від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТзОВ «ФК «ЕЙС». Станом на дату звернення до суду у відповідача виникла заборгованість у розмірі 54 972,52 грн, яка складається з: 15 499,44 грн - заборгованість по тілу кредиту, 39 473,08 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25 березня 2026 року. Крім того, клопотання позивача про витребування доказів з АТ КБ «Приват Банк» задоволено.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2026 року відкладено розгляд справи та витребувано в позивача розрахунок заборгованості, згідно якого буде можливим встановити наявність або відсутність заборгованості у відповідача за договором кредитної лінії №226901676 від 23.06.2021 за період строку дії цього договору. Чергове судове засідання призначено на 23 квітня 2026 року о 13:30 годину.
07 квітня 2026 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла відповідь представника АТ КБ «Приватбанк» - Пустовіт А.С. на ухвалу суду від 23 лютого 2026 року про витребування доказів.
22 квітня 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я. просила відмовити у задоволенні позову. Відзив аргументує тим, що позивачем не додано доказів на підтвердження факту надіслання оферти позичальнику та його акцепту на укладення договору, відсутні докази отримання одноразового ідентифікатора та факту його накладання, не доведено факт перерахування кредитних коштів відповідачці, не надано розрахунку заборгованості, який би дозволив перевірити правильність нарахування відсотків. Також зазначила, що перехід прав вимоги був здійснений раніше виникнення кредитних правовідносин між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , оскільки кредитний договір було укладено 23.06.2021 року, а перехід прав вимоги від первісного кредитодавця до ТзОВ «Таліон Плюс» відбувся не індивідуалізовано у 2018 році. Представник позивача заперечує щодо суми нарахованих відсотків, оскільки вони мають бути нараховані в межах строку кредитування, а доказів пролонгації строку кредитного договору позивачем не надано. Також заперечила щодо витрат на професійну правничу допомогу, вважає їх необґрунтовано завищеними, непропорційними та неспівмірними зі складністю справи, та на її думку у разі задоволення вимог позивача їх слід зменшити до 2 000,00 грн. До відзиву представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її та відповідача присутності 
Цього ж дня через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання просила задовольнити позовні вимоги та пояснила, що надані з позовом документи щодо факту переказу кредитних коштів відповідачкою раніше до первісного кредитодавця не заперечувалися та не визнавалися такими як помилково чи неналежно здійсненими, первісний кредидотавець не є банківською установою, не надає фінансових платіжних послуг, а відтак не може надавати банківські платіжні доручення. На думку представника позивача здійснення часткових платежів на виконання умов договору свідчить про те, що відповідачка усвідомлювала про існування кредитного договору та визнавала зобов`язання за ним, вона особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Посилається на те, що сторона відповідача не надала жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві. Зазначила, що перехід прав вимог відбувається не в день укладення договору факторингу, а в день підписання сторонами реєстру прав вимог, сам реєстр не є разовим документом та договір факторингу передбачає можливість його укладення множинну кількість разів. Вважає, що подані докази, та зокрема, розрахунок заборгованості в сукупності є беззаперечними доказами факту заборгованості, а тому їх вимоги є доведеними. Зазначила, що кредитний договір є правомірним, а відсотки нараховані на умовах визначених у ньому у два періоди: за користування кредитними коштами згідно ст.. 1048 ЦК України та за користування ними відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також, представник позивача надала заперечення, в якому зазначила, що сторона позивача надала всі підтверджують докази належного виконання адвокатом наданих послуг.
Інших заяв та клопотань у справі від учасників процесу до суду не надходило.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в прохальній частині позовної заяви позивач просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 червня 2021 року між ТзОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №226901676 у формі електронного документа, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового ідентифікатора MNV465SN (а.с.18-20), за яким первісний кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в розмірі кредитної лінії на суму 15 500,00 строком на 24 дні (далі по тексту - дисконтний період) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства (далі по тексту - правила) (а.с. 13). 
Кредитодавець надає перший транш у сумі 4 100,00 грн одразу після укладення кредитного договору, а позичальник в будь-який час протягом строку кредитування може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту (п. 1.3. та 1.4. кредитного договору).
Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, 23 червня 2021 року первісний кредитодавець здійснив видачу кредитних коштів за першим траншем у сумі 4 100,00 грн та 29 червня 2026 року у сумі 11 400,00 грн (другий транш) на картковий рахунок ОСОБА_1 (а.с. 21).
Заперечення представника відповідача щодо не доведення факту переказу кредитних коштів відповідачці не можуть бути взяті до уваги, оскільки як вбачається з відповіді АТ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-260317/72991-БТ, 23.06.2021 року та 29.06.2021 року на платіжну картку, емітовану на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , було зараховано кошти у суму 4 100,00 грн та 11 400,00 відповідно, а номер телефону НОМЕР_2 є її фінансовим номером (а.с. 66).
Отже, суд встановив, що первісний кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав ОСОБА_1 у користування кредитні кошти у загальному розмірі 15 500,00 грн.
Згідно п. 1.9. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом протягом дисконтного періоду здійснюється в розмірі 525,60 % річних, що становить 1,44 % в день від суми кредиту щоденно (далі по тексту - дисконтна процентна ставка), а у випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються з дати надання кредиту і нараховуються за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70 % в день від суми кредиту щоденно.
Сторони в п. 1.12. кредитного договору також погодили, що у разі користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду з наступного дня він зобов`язаний сплачувати проценти в розмірі 839,50 % річних, що становить 2,30 % в день від суми кредиту щоденно, а зобов`язання щодо повернення суми кредиту переносяться на наступний день кожен раз у разі не надходження платежу, але не більше ніж на 90 календарних днів. Тобто, проценти нараховані згідно п. 1.12. кредитного договору після закінчення строку кредитування (дисконтного періоду) позивач встановив як проценти, нараховані за користування кредитними коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, що також презюмується представником позивача у відповіді на відзив (а.с. 93 на зворотній стороні).
Позичальник зобов`язаний здійснити повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів у строки передбачені договором ( п. 2.2.2. кредитного договору).
Невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 4.1. кредитного договору).
Більш того, відповідач правом відмовитися від цього договору в односторонньому порядку в будь-який момент його дії протягом 14 календарних днів з дня його укладення, як це передбачено пунктом 2.2.1.5. кредитного договору, не скористалася.
Факт укладання цього кредитного договору представником відповідача у відзиві не оспорюється.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року, та який в подальшому додатковими угодами неодноразово продовжував строк своєї дії (а.с. 33-37). 
За вказаним договором факторингу перехід прав вимоги переходить від первісного кредитодавця до нового кредитора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги (п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року). Відтак, до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників, включаючи відповідача, що підтверджується Реєстром прав вимоги №149 від 31.08.2021 року (а.с.38).
05.08.2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, та який в подальшому на підставі додаткових угод продовжував строк своєї дії. На підставі п. 4.1. цього договору факторингу та відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, включаючи відповідача (а.с.30-32).
11.07.2025 року ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором (а.с.27-28). Акт прийому-передачі реєстру боржників за цим договором факторингу підписано 14 липня 2025 року (а.с. 25 на зворотній стороні).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 року ТзОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 54 972,52 грн, з яких: 15 499,44 грн - заборгованість за тілом кредиту, 39 473,08 грн - заборгованість за відсотками /а.с.32/.
Матеріали справи також містять довідки первісного кредитодавця про видачу коштів, заявку на отримання коштів в кредит, заповнену відповідачем при укладанні кредитного договору, алгоритм дій споживача та первісного кредитодавця в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ІТС), довідку щодо дій позичальника в ІТС, виписку з особового рахунку за кредитним договором, акт звірки взаємних розрахунків та протокол узгодження предмета факторингової операції за договором факторингу №28/1118-01, платіжні інструкції щодо оплати фінансування за договорами факторингу № 05/0820-01 та №11/07/25-Е.
Щодо правильності здійснених нарахувань відсотків за кредитним договором суд зазначає наступне.
До матеріалів справи позивачем було надано розрахунок заборгованості складений ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», згідно якого в графі «до сплати» зазначена загальна сума заборгованості відповідачки у розмірі 34 652,59 грн станом на 30.08.2021 року. У графі «сплачено» вищезазначеного розрахунку 29.06.2021 року зазначено сума оплати 577,44 грн заборгованості сплаченої за процентами та 0,56 грн заборгованості сплаченої за тілом кредиту, сума залишку заборгованості становить 15 499,44 грн за тілом кредиту. 31.08.2021 року в графі «сплачено» зазначена сума оплати 15 499,44 грн за тілом кредиту, та 19 509,64 грн за процентами, що є оплатою фінансування за відступлення прав вимоги за договором факторингу №28/1118-01 (а.с. 24). 
Крім того, позивач надав другий розрахунок заборгованості складений ТзОВ «Таліон Плюс», згідно якого в графі «нараховано» зазначена заборгованість відповідачки за тілом кредиту 15499,44 грн та 19 509,64 грн за процентам станом на 31.08.2021 року. 30.05.2023 року в графі «сплачено» зазначена сума оплати 15499,44 грн за тілом кредиту, та 19 509,64 грн за процентами, що є оплатою фінансування за відступлення прав вимоги за договором факторингу №05/0820-01 (а.с. 23).
Ухвалу суду від 25 березня 2025 року про витребування розрахунку заборгованості позивачем не виконано, новий розрахунок заборгованості не надано, а з наданих пояснень представника позивача у відповіді на відзив щодо послідовності нарахувань процентів відповідачу вбачається, що сума відсотків нарахована первісним кредитодавцем поза межами строку кредитування та в порушення п. 1.12.1 кредитного договору.
Суд встановив, що сума відсотків за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, становить суму 36 667,43 грн, виходячи з наступних розрахунків, здійснених судом.
По-перше, за період з 23.06.2021 року до 28.06.2021 року проценти повинні нараховуватися за процентною ставкою 1,70 % в день протягом 6 календарних днів, а тому необхідно нарахувати 418,20 грн = 4 100,00 грн (тіло кредиту у розмірі першого траншу) * 1,70% (розмір денної процентної ставки) * 6 (кількість календарних днів у поточному періоді);
По-друге за період з 29.06.2021 року до 16.07.2021 року (остання дата строку кредитування) проценти повинні нараховуватися за процентною ставкою 1,70% в день протягом 18 календарних днів, а тому необхідно нарахувати 4 742,83 грн = 15 499,44 грн (тіло кредиту з урахуванням отримання другого траншу за кредитним договором) * 1,70% (розмір денної процентної ставки) * 18 (кількість календарних днів у поточному періоді).
Встановлено, що після закінчення строку кредитування проценти відповідачу продовжували нараховуватися до 26.10.2021 року, тобто у термін який перевищує встановлений строк в п. 1.12. кредитного договору, як проценти за користування кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Суд вважає правильним стягнути з відповідача нараховані проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в межах періоду встановленого п. 1.12. кредитного договору, а саме:
-за період з 17.07.2021 року до 14.10.2021 року проценти повинні нараховуватися за процентною ставкою 2,30% в день протягом 90 календарних днів з дати наступної за датою закінчення строку кредитування, а тому необхідно нарахувати 32 083,84 грн = 15 499,44 грн (тіло кредиту) * 2,30% (розмір денної процентної ставки) * 90 (кількість календарних днів у поточному періоді).
Відтак, загальна сума відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 36 667,43 грн = 418,20 грн + 4 742,83 грн - 577,44 грн (сума оплати процентів 29.06.2021 року) + 32 083,84 грн.
Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд, зокрема, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, зокрема, може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15)
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, відповідач та його представник при подачі відзиву не скористався своїми процесуальним правами передбаченими статями 12, 13, 76, 83 ЦПК України, не подали свого розрахунку заборгованості, не надали до суду доказів на спростування вимог позивача чи доказів належного виконання зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором кредитної лінії №226901676 від 23.06.2021 року не виконав повністю, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 47 583,28 грн, з яких: 15 499,44 грн - заборгованість за тілом кредиту (з урахуванням сплаченої суми за тілом кредиту у розмірі 0,56 грн 29.06.2021 року) та 36 667,43 грн - заборгованість за відсотками.
Вимоги позивача в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 25.08.2025 року, укладений між АБ «Соломко та Партнери» та позивачем, додаткову угоду № 25770900699 від 01.09.2025 року до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01 від 20.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10, виданого на ім`я Соломко О.В. та довіреність, видану адвокату Соломко О.В. директором ТзОВ «ФК «Ейс». Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання професійної (правничої) допомоги склала 7 000,00 грн.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони мають не обґрунтовану завищену вартість. 
Також, судом встановлена не співмірність заявленого розміру витрат на професійну (правничу) допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг).
Слід зазначити, що дана категорія справ про стягнення заборгованості за кредитним договором є поширеною та сталою у судовій практиці, не потребує поглиблених знань в галузі юриспруденції. 
Суд також враховує той факт, що позивач не має спеціальних знать у галузі права і йому необхідно звернутися за допомогою до кваліфікованого фахівця в галузі права або адвоката для захисту порушеного права. Проте, обсяг доказів поданих в обґрунтування заявлених вимог не значний, у зв`язку з чим суд вважає що позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в даному випадку.
Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 500,00 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 304,53 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 47 583,28 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 662,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 54 972,52 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (місце знаходження: індекс 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ: 42986956, рахунок IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Універсал Банк», МФО: 322001) суму заборгованості за договором кредитної лінії №226901676 від 23.06.2021 року у загальному розмірі 47 583,28 грн, з яких: 15 499,44 грн - заборгованість за тілом кредиту, 36 667,43 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (місце знаходження: індекс 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ: 42986956, рахунок IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Універсал Банк», МФО: 322001) витрати, пов`язані з отримання професійної (правничої) допомоги в розмірі 3 500,00 (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (місце знаходження: індекс 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ: 42986956, рахунок IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Універсал Банк», МФО: 322001) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 304,53 (дві тисячі триста чотири гривні 53 копійки).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 24.04.2026 року.
  Суддя	Ганна ВАСИЛЬЦОВА