УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

03 червня 2026 року 
м. Київ
справа №240/13020/25
адміністративне провадження №К/990/22519/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року
у справі №240/13020/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив: 

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення виплати з 01 січня 2025 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, починаючи з 01 січня 2025 року поновити, нарахувати та виплачувати підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, встановлених на 1 січня календарного року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дзісь Андрій Романович, 18 травня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеними у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 16 Конституції України, статті 39 Закону №796-XII, статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-IX (далі - Закон №4059-IX), постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» від 27 грудня 2024 року №1524 (далі - постанова КМУ №1524).

Скаржник вважає, що Держава не має права, зокрема Законом №4059-IX чи підзаконними актами Кабінету Міністрів України скасовувати, зупиняти або змінювати обсяг прав, пільг і гарантій, визначених спеціальними законами. Законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне - похідний. Спосіб, у який законодавець впровадив обмеження через статтю 45 Закону №4059-IX та постанову КМУ №1524, створив суперечність із положеннями Конституції України та призвів до протиправного обмеження розміру доплати непрацюючим пенсіонерам. На підтвердження цих доводів скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 30 травня 2025 року у справі №240/7215/24, у якій викладено висновок про незастосування положень Закону України «Про Державний бюджет України», оскільки існує гарантоване право, передбачене спеціальним законодавчим актом.

Скаржник зазначає, що соціальні зобов`язання держави перед громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають особливий статус, обумовлюють посилений соціальний захист і не можуть залежати від фінансових можливостей держави чи її економічного становища. Будь-які обмеження не повинні порушувати сутність індивідуальних прав, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено. Натомість зменшення відповідачем виплати призвело до якісного звуження змісту та кількісного звуження обсягу конституційних прав позивача.

Водночас на переконання позивача, за наявності суперечливих норм одного ієрархічного рівня суди зобов`язані керуватися принципом верховенства права і застосовувати класичні юридичні формули, згідно з якими спеціальний закон має перевагу над загальним, а пізніший загальний закон не скасовує давніший спеціальний. Оскільки суди не застосували ці принципи щодо спеціального Закону №796-XII, принцип верховенства права втратив свою дієвість. Скаржник зауважує, що згідно з постановою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі №240/19209/21 суди не мають застосовувати положення законів, які не відповідають Конституції України, незалежно від того, чи визнавалися вони Конституційним Судом України неконституційними, адже норми Конституції України є нормами прямої дії.

Крім того, на думку скаржника, застосоване у нормах бюджетного законодавства та постанови КМУ №1524 формулювання про обмеження виплат на період дії воєнного стану фактично встановлює відстрочку виконання державних зобов`язань на невизначений термін, що є зловживанням обставиною війни. Правовий режим воєнного стану та запроваджені Указом Президента України обмеження жодним чином не розповсюджуються на сферу пенсійного забезпечення та право особи отримувати виплати своєчасно і в повному обсязі. Оскільки пенсія є єдиним джерелом існування позивача, а чинний спеціальний закон не містить воєнних обмежень, позбавлення особи належних сум порушує принцип пропорційності, баланс приватних і публічних інтересів, а також статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень статті 16 Конституції України, статті 39 Закону №796-XII, статті 45 Закону №4059-IX, постанови КМУ №1524, перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 грудня 2024 року у справі №240/19209/21, від 30 травня 2025 року у справі №240/7215/24.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваної постанови у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІКС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на наведені положення процесуального закону, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ОСОБА_1 зареєструвати електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року у справі №240/13020/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Витребувати з Житомирського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №240/13020/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа