ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 травня 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/4976/25 
Номер провадження 22-ц/816/1831/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Петен Я. Л. (суддя-доповідач),
суддів - Замченко А. О. , Черних О. М. 
з участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Кіріловою Юлією Володимирівною,
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року у складі судді Гончаренко Л.М., ухваленого в м. Суми, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (далі - ТОВ «ФК Єврокредит») звернулося до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувало тим, що 07 червня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №TDВ.2021.0402.16013 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Сторони погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього договору. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 03 вересня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 141206 грн 93 коп., з яких: 49983 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 91223 грн 88 коп. - заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена).
03 вересня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набуло, в тому числі, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №TDВ.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року.
27 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило, а ТОВ «ФК Єврокредит» набуло,в тому числі, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №TDВ.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року. 
ТОВ «ФК Єврокредит», вважаючи себе наділеним правом грошової вимоги до відповідача, посилаючись на вищевказані обставини, просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 141206,93 грн, 2422,40 грн судового збору та 11200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Єврокредит» заборгованість за кредитним договором №TDВ.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року в розмірі 141206 грн 93 коп., 2422, 40 грн судового збору та 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 141206,93 грн.  

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника, адвоката Кірілову Ю.В., через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій, зазначала про: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в частині стягнення відсотків за період з 07 червня 2022 року по 01 вересня 2024 року, у зв`язку з їх необґрунтованістю, а також просить стягнути на її користь з позивача судові витрати в сумі 11633,60 грн. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що вона 16 травня 2022 року виконала своє зобов`язання з повернення кредитних коштів у розмірі 49983,05 грн, перерахувавши вказану суму на свій банківський рахунок, відкритий в АТ «Мегабанк». Проте таке виконання не було прийняте кредитором з причин, які не залежали від її волі, а саме у зв`язку з віднесенням АТ «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних з подальшим відкликанням ліцензії та ліквідацією АТ «Мегабанк». На думку скаржника, з 16 травня 2022 року і дотепер має місце прострочення кредитора, а тому нарахування процентів за період з 16 травня 2022 року до 01 вересня 2024 року суперечить положенням ч. 4 ст. 613 ЦК України. Вважає, що у даному випадку має місце прострочення кредитора, а тому на користь позивача підлягають сплаті лише відсотки за період з 14 червня 2021 року по 16 травня 2022 року.
Також зазначає, що в паспорті споживчого кредиту, який є додатком до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, визначений строк кредитування у 12 місяців, проте позивач ставить питання про стягнення відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування, що не відповідає вимогам закону та суперечить практиці Верховного Суду. У зв`язку з цим ОСОБА_1 погоджується із сумою відсотків станом на червень 2022 року в розмірі 9069,33 грн. В іншій частині вважає нараховані відсотки неправомірними.
Також, на думку скаржника, розмір витрат позивача на правничу допомогу не відповідає принципам розумності та співмірності, адже справа є нескладною, а АО «Альянс ДЛС» надає юридичні послуги ТОВ ФК «Єврокредит» і по іншим кредитним справам, в яких умови договорів є незмінними, а правовідносини між кредитором та позичальником одноманітними. У зв`язку з цим, вартість правничої допомоги є значно завищеною та не відповідає обсягу наданих робіт.
Зауважує, що вона не змогла подати до суду першої інстанції виписку по її рахунку, якою підтверджується неодноразове погашення заборгованості за кредитом, оскільки 27 січня 2026 року змушена була терміново викликати швидку допомогу для матері та перебувати весь день біля неї. 25 лютого 2026 року вона звернулася до адвоката Кірілової Ю.В. для отримання правничої допомоги. Зазначає, що докази не були подані до суду першої інстанції з поважних причин, які не залежали від неї, а тому вважає наявними підстави для їх прийняття та дослідження апеляційним судом. 
У судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не прибула, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. ЇЇ представник, адвокат Кірілова Ю.В., у судовому засіданні 05 травня 2026 року апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_1 визнає заборгованість за тілом кредиту та відсотками за 12 місяців, тобто в межах строку кредитування, а з рішенням суду першої інстанції незгодна в частині нарахованих відсотків після червня 2022 року, тобто за межами строку кредитування. Вказувала, що відповідач у травні 2022 року намагалась сплатити заборгованість, проте кошти повернулися на її рахунок. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ТОВ «ФК Єврокредит» у судове засідання апеляційного суду не прибув, про місце, дату та час розгляду справи товариство повідомлено належним чином, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалося.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

07 червня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір № TDB.2021.0402.16013 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідно до умов якого відповідачу відкрито поточний рахунок і встановлено ліміт кредитної лінії в межах максимального ліміту кредитної лінії в сумі 200000 грн строком на 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою 56%. У пільговий період, який складає 62 дні, фіксована процентна ставка становить 0,001%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 87,3%. Узгоджено сторонами, що строк дії договору набирає чинності з моменту підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою (матеріали електронної справи).
07 червня 2021 року ОСОБА_1 також підписала паспорт споживчого кредиту (матеріали електронної справи).
Згідно довідки про відкриття рахунків, ОСОБА_1 07 червня 2021 року були відкриті рахунки, номера яких вказані у довідці (матеріали електронної справи). 
Позивачем надано суду виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 07 червня 2021 року по 02 грудня 2022 року та за період з 03 грудня 2022 року по 03 вересня 2024 року, з яких слідує, що відповідач користувалася кредитними коштами (матеріали електронної справи).
Згідно з розрахунком АТ «Мегабанк», станом на 03 вересня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за договором № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року складає 141206 грн 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі простроченим) в сумі 49983 грн 05 коп.; заборгованість за відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 91223 грн 88 коп. (матеріали електронної справи).
09 липня 2024 року, відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, переможцем електронного аукціону з придбання прав вимоги за кредитними договорами стало ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» (матеріали електронної справи).
03 вересня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого новий кредитор набуває право вимоги до боржників за основними договорами, вказаними у додатку № 1 до цього договору (матеріали електронної справи).
Позивачем надано витяг з додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03 вересня 2024 року, згідно з яким АТ «Мегабанк» відступило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року на суму 141206 грн 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 49983 грн 05 коп.; заборгованість за відсотками в сумі 91223 грн 88 коп. (матеріали електронної справи). 
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 66895 від 31 липня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» сплатило АТ «Мегабанк» за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі 23 425 777,00 грн (матеріали електронної справи).
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено договір№ 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого новий кредитор набуває право вимоги до боржників за основними договорами, вказаними у додатку № 1 до цього договору (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до боржників/дебіторів за такими договорами) (матеріали електронної справи).
Позивачем надано витяг з додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року, згідно з яким ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Єврокредит» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року на суму 141206 грн 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 49983 грн 05 коп.; заборгованість за відсотками в сумі 91223 грн 88 коп. (матеріали електронної справи).
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1074 від 27 грудня 2024 року ТОВ «ФК Єврокредит» сплатило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі 8 030 000,00 грн (матеріали електронної справи).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджено укладення та підписання ОСОБА_1 заяви-договору № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі. 
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Оскільки, АТ «Мегабанк» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а у подальшому ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» - ТОВ «ФК «Єврокредит», тому відповідач несе відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором перед новим кредитором - позивачем, у тому обсязі, що і перед первісним кредитором.
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 , адвокат Кірілова Ю.В., наявність заборгованості за тілом кредиту та відсотками, нарахованими за 12 місяців, визнала. Проте зазначила, що нарахування відсотків після 07 червня 2022 року є неправомірним. Свої доводи обґрунтовувала тим, що заявою - договором від 07 червня 2021 року та паспортом споживчого кредиту передбачений строк кредитування 12 місяців і тому відсотки можуть бути нараховані лише протягом цього періоду. Крім того, зазначала, що відповідач намагалася сплатити заборгованість у травні 2022 року, проте кошти поверталися на її рахунок.
Колегія суддів вважає доводи сторони відповідача щодо строку кредитування помилковими, оскільки пунктом 8 заяви-договору № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року передбачено, що строк дії договору набирає чинності з моменту підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою. 
Враховуючи відсутність в матеріалах справи заяв сторін про розірвання кредитного договору, він спочатку діяв протягом трьох років з 07 червня 2021 року, а потім вважається продовженим на тих же умовах. Тобто строк кредитування в межах строку дії кредитного договору був пролонгований, що сторони узгодили у заяві – договорі № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсотки за користування кредитом після 07 червня 2022 року нараховані у межах строку кредитування, узгодженого сторонами кредитного договору. 
При цьому колегія суддів відхиляє доводи про визначення паспортом споживчого кредиту строку кредитування у 12 місяців, з таких підстав.
Паспорт споживчого кредиту не може вважатись складовою кредитного договору. Форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. У паспорті споживчого кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
За встановлених обставин справи та вимог закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року в сумі 141206 грн 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 49983 грн 05 коп.; заборгованість за відсотками - 91223 грн 88 коп.
Доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0402.16013 від 07 червня 2021 року відповідачем суду не надано та матеріали справи цього не містять.
Стосовно наданих відповідачем апеляційному суду нових доказів, а саме виписки по її картковому рахунку та розрахунку по відсоткам за період з 14 червня 2021 року по 30 червня 2022 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.
За приписами частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказуванні сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.
Із урахуванням усталеної судової практики, дослідження нових доказів судом апеляційної інстанції провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , діючи через свого представника, адвоката Кірілову Ю.В., окрім іншого, просила прийняти під час апеляційного перегляду нові докази – виписку по рахунку та розрахунок по відсотках, які вона не могла подати до суду першої інстанції з поважних причин, оскільки 27 січня 2026 року змушена була терміново викликати швидку допомогу для матері та перебувати весь день біля неї. На підтвердження ОСОБА_1 до апеляційної скарги додано: копію довідки № 01-56/40/4б від 05 березня 2026 року; копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ; копію свідоцтва про народження НОМЕР_2 .
Проте, суд апеляційної інстанції не вбачає виняткових підстав, передбачених ч. 3 ст. 367 ЦПК України, для прийняття та дослідження на стадії апеляційного перегляду, доданих до апеляційної скарги виписки по картковому рахунку та розрахунку по відсоткам за період з 14 червня 2021 року по 30 червня 2022 року, оскільки колегія суддів перевіряє законність й обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції на підставі досліджених та оцінених зазначеним судом доказів. 
Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у цій справі та справу призначено до розгляду на 28 листопада 2025 року (а.с. 22). 06 листопада 2025 року ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи (а.с. 24). 28 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 18 грудня 2025 року, про що ОСОБА_1 була повідомлена (а.с. 30). 18 грудня 2025 року, за заявою ОСОБА_1 , розгляд справи відкладено на 27 січня 2026 року (а.с. 35-37). Отже, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості подати вище вказані докази до суду першої інстанції для їх врахування при ухваленні судового рішення. Надана ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції довідка КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги» від 05 березня 2026 року, серед іншого, підтверджує лише виклик 27 січня 2026 року бригади екстренної медичної допомоги Центральної станції Е(Ш) МД до ОСОБА_2 (матері).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття нових доказів для їх дослідження під час апеляційного перегляду судового рішення.
Водночас колегія суддів зазначає, що неприйняття судом нових доказів не впливає на результати апеляційного перегляду справи, оскільки матеріали справи містять достатні, належні і допустимі докази для встановлення обставин справи та правильного вирішення спору по суті, ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду.

Позиція апеляційного суду щодо доводів апеляційної скарги стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до частин три, чотири статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
У позовній заяві ТОВ «ФК «Єврокредит» зазначало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу у сумі 11200 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано: договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Єврокредит» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС»; ордер серії АЕ № 1414107 від 11 серпня 2025 року на представництво інтересів ТОВ «ФК Єврокредит» адвокатом Журавльовим С.Г. в суді першої інстанції; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12123010 від 14 серпня 2025 року, відповідно до яких вартість наданих послуг правничої допомоги складає 11200 грн (матеріали електронної справи).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений розмір є завищеним та підлягає зменшенню. Враховуючи критерії обґрунтованості, пропорційності та розумності, стягнув з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, апеляційний суд погоджується з таким розміром присуджених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки він відповідає складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, часу, витраченому адвокатом на надання відповідних послуг, ціні позову, а також критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Висновки суду щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат на професійну правничу допомогу та зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Кіріловою Юлією Володимирівною, залишити без задоволення.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуючий -  	Я. Л. Петен	

Судді: А. О. Замченко 

О. М. Черних