СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 306/836/26
Провадження № 2/306/851/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді   Уліганинця П.І.
за участю: секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Касинець Василини Володимирівни до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- 

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачів звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності по 1/2 частки кожному на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка (позивача ОСОБА_2 ) та батька (позивача ОСОБА_1 ) - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Учасники в судове засідання не з`явилися. 
Представник позивачів подала заяву про розгляд справи у відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позові за наявними у справі доказами (а.с. 47).
Представником Свалявської міської ради Закарпатської області надано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Свалявської міської ради за наявними матеріалами у справі. Заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано (а.с. 40-41). 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить такого висновку
Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.09.2008 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідний актовий запис №46, проведений виконкомом Дусинської сільськрї ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.19).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.
Суд встановив, що позивачка ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3 (свідоцтво про укладенння шлюбу серії НОМЕР_2 , запис № 32 від 15.06.1974 року); позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 та донькою позивачки ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , запис №34 від 14.06.1980 року, витяг 00055234259 від 09.12.2025 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу про зміну прізвища з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " після реєстрації шлюбу, а.с.19-20, а.с.21-22).
За приписами до ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом досліджено: копія свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР на ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 09.12.2026 року, відповідний актовий запис №5, проведений виконавчим комітетом Дусинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно якого ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; інформаційна довідка 474701864 від 28.04.2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта майна, згідно якої відомості щодо житлового будинку у АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні; копія довідки від 22.12.2025 року за №249, виданої КУП "Свалявське міське бюро технічної інвентаризації", згідно якої за архівними даними та реєстрових книг КУП "Свалявське МБТІ" житловий будинок у АДРЕСА_1 на паперових носіях не зареєстрований; копія повідомлення, наданого начальником відділу "Центр надання адміністративних послуг" за №06-12/85 від 09.02.2026 року, згідно якого за відомостями погосподарської книги села Дусино (2006-2010 роки) в домогосподарстві за адресою:   АДРЕСА_1 станом на день смерті ОСОБА_3 значилися зареєстрованими: ОСОБА_2 (дружина померлого та позивач), ОСОБА_1 (донька померлого та позивач), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; копія довідки №173 від 24.12.2025 року, виготовленої ФОП ОСОБА_9 (інвентаризаційна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами (в цінах 2025 року) становить 98840 грн.); копія технічного паспорту (інвентаризаційна справа №341/2025 із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу, експлікацією приміщень будинку садибного типу, журналом зовнішніх обмірів, характеристикою від 19.12.2025 року (а.с.12-16, а.с.18, а.с.23, а.с.27-33).
За приписами ч.2,3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності. (п.п. 10, 20).
В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. 
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно” - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів наданих позивачами на обґрунтування позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3  (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), враховуючи, що позивачі мають право на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3 , з урахуванням того, що Свалявською міською радою Закарпатської області заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги не подано, що визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, суд вважає позов обгрунтованим та доходить висновку, що позовні вимоги позивачів необхідно задовольнити.
Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Керуючись ст. 12, 18, 81, 200, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. 15, 392, 1216, 1218, 1223, 1296, 1297 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Касинець Василини Володимирівни до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом — задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1  в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1  в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
06.07.2026 року