Номер провадження 1-кп/754/496/26
Справа№754/16287/25
Вирок 
Іменем України

26 червня 2026 року місто Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12025100030001642, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2025, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 27.05.2025, приблизно о 23 год. 00 хв., перебував за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні загального коридору 14 поверху, біля квартири АДРЕСА_4 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, в останнього виникнув злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, утримуючи у правій руці ніж, що має колюче-ріжучі властивості, наніс ним один удар в область черевної порожнини потерпілому ОСОБА_5 .
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді: проникаюче колото-різане поранення живота: рана (описана клінічними лікарями як колото-різана, розмірами 2,5х0,5(см)) на передній черевній стінці в мезогастрії на 6 (см) ліворуч пупка, з рановим каналом, який спрямований ззовні у середину, спереду назад, з пошаровим ушкодженням шкіри, м`яких тканин, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина, тонка кишка (3 рани, без опису морфології) та брижі попереково-ободової кишки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 12.05.2025 він приїхав до дружини, ОСОБА_8 , яка скаржилася на поведінку ОСОБА_5 , зокрема на те, що той гасив цигарки об неї. Того ж дня за допомоги знайомого він замінив вхідні замки у квартирі дружини та змінив код доступу до загального коридору, оскільки ключі від них були в потерпілого. Наступного ранку він зустрів ОСОБА_5 та попросив його більше не приходити до дружини і повернути телевізор.
27.05.2025 він знову приїхав до дружини. Приблизно о 22 год. 00 хв. вони прийшли до квартири. Обвинувачений зазначив, що того вечора вживав ліки. Коли ОСОБА_8 лягла спати, він залишився у квартирі та користувався телефоном. Побачивши повідомлення від ОСОБА_5 інтимного характеру, яке його обурило, він вирішив самостійно продовжити листування від імені дружини.
Через деякий час у двері почали наполегливо дзвонити та стукати. ОСОБА_7 відчинив двері, побачив потерпілого, показав йому листування на телефоні, попросив його більше не турбувати дружину та йти додому. За словами обвинуваченого, ОСОБА_5 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, почав погрожувати та накинувся на нього, намагаючись душити. ОСОБА_7 відштовхнув потерпілого. Після цього, як стверджує обвинувачений, він забіг у квартиру, взяв ніж, що лежав у сумці, маючи намір лише налякати потерпілого. Коли відбулося зіткнення, ОСОБА_7 тримав ніж лезом уперед, але, як він запевняє, не розраховував, що потерпілий на нього наштовхнеться, і не мав наміру спричиняти йому тілесні ушкодження. Одразу після цього потерпілий розвернувся і втік. Обвинувачений стверджує, що не зрозумів, що сталося, зачинив двері й пішов відпочивати, випивши додатково ліки через сильне хвилювання.
ОСОБА_7 заперечив, що знав про факт спільного проживання дружини з ОСОБА_5 , хоча й був обізнаний про їхні стосунки загалом. Свої дії з ножем він кваліфікує як такі, що вчинені винятково з метою самооборони та залякування, а не нападу. Ніж пізніше він добровільно видав працівникам поліції.
Незважаючи на фактично часткове невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, його вина повністю підтверджується зібраними у справі доказами, безпосередньо дослідженими судом.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_7 знайомий близько одного-двох років, стосунки між ними були нормальними, ревнощів з боку обвинуваченого не виникало. Протягом останнього року потерпілий проживав разом із дружиною обвинуваченого - ОСОБА_8 , яка мала намір розірвати шлюб із ОСОБА_7 , проте судового рішення про розлучення потерпілий не бачив. Сам ОСОБА_7 у цей період проживав у своєї матері.
27.05.2025 ОСОБА_8 зустрілася з ОСОБА_7 , щоб допомогти йому з оформленням документів. Того ж дня, приблизно з 19 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., потерпілий вживав алкогольні напої (близько 300-400 грамів віскі). Повернувшись додому (він проживає на 10 поверсі того самого будинку, тоді як ОСОБА_8 - на 14 поверсі у квартирі АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 надіслав ОСОБА_8 текстове повідомлення з пропозицією інтимного характеру, на що отримав коротку відповідь: «Заходь».
Приблизно через 10-15 хвилин ОСОБА_5 , одягнений у футболку та джинси, піднявся до квартири АДРЕСА_4 і подзвонив у двері. Двері відчинив ОСОБА_7 . Між ними не відбулося діалогу, потерпілий устиг лише привітатися. Одразу після цього, перебуваючи в загальному коридорі перед порогом квартири, ОСОБА_7 зробив різкий рух у його бік, завдавши удару знизу вгору в ділянку живота, і відразу зачинив двері.
Потерпілий зрозумів, що отримав поранення, коли побачив, як із живота капає кров. Він спустився сходами на свій 10 поверх, що зайняло близько двох хвилин. Сильний біль відчув лише тоді, коли дістався свого поверху. ОСОБА_5 постукав у двері до сусіда - ОСОБА_9 , щоб той викликав швидку медичну допомогу. Зайшовши на кухню, потерпілий сів, оскільки йому стало зле.
Після отримання удару ОСОБА_5 залишався при свідомості ще близько 20-25 хвилин, після чого знепритомнів. Його стаціонарне лікування тривало протягом дев`яти днів. Жодної шкоди обвинувачений йому не відшкодував.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що проживає по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_7 на одному поверсі. Їхні квартири об`єднані спільним коридором, доступ до якого закривається окремими дверима. Із ОСОБА_7 свідок підтримує добрі сусідські стосунки, тоді як з його дружиною ОСОБА_8 спілкується рідко. Потерпілого ОСОБА_5 знає лише візуально - бачила, як він вигулював собаку. Безпосередньо обставин події, яка сталася орієнтовно в травні 2025 року, свідок не бачила та жодного шуму не чула. Того вечора до неї звернувся працівник поліції разом із сусідом, якого вона знає візуально. Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_7 завдав ножового поранення мешканцю їхнього будинку, і попросив відчинити двері до спільного коридору. ОСОБА_10 відчинила двері, забезпечивши доступ до коридору та квартири обвинуваченого, після чого одразу повернулася до свого помешкання.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що з 2023 року працює консьєржем у під`їзді будинку, де сталася подія. Обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_5 охарактеризувала позитивно, як ввічливих людей, конфліктів між якими вона ніколи не помічала. Зазначила, що орієнтовно за три-шість місяців до події ОСОБА_7 виїхав із квартири, де раніше проживав разом із дружиною. Також додала, що в подружжя був собака, однак вона ніколи не бачила, щоб його вигулював саме обвинувачений. Щодо обставин події, яка відбулася орієнтовно у травні 2025 року, свідок повідомила, що близько опівночі до її робочого приміщення на першому поверсі спустився ОСОБА_12 . Він викликав швидку медичну допомогу та розповів їй, що ОСОБА_7 завдав поранення ОСОБА_5 . Бригада швидкої медичної допомоги прибула приблизно через 10-15 хвилин. Ще через 40 хвилин медичні працівники винесли потерпілого з під`їзду на вулицю до карети швидкої допомоги. Водночас свідок наголосила, що того вечора вона не бачила, як ОСОБА_7 виходив із будинку.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що наприкінці травня 2025 року, у пізній вечірній час, він перебував удома. Близько 24 год. 00 хв. у його двері постукав ОСОБА_5 та повідомив, що йому завдали ножового поранення. Хто саме завдав удару, свідок на цей час не пам`ятає через сплив часу, проте зазначив, що працівники поліції раніше ставили йому відповідні запитання. За словами свідка, швидку медичну допомогу потерпілому викликав ОСОБА_12 . Потерпілого ОСОБА_5 свідок охарактеризував посередньо. Додав, що раніше бачив, як потерпілий разом із ОСОБА_8 вигулювали собаку. Також свідок раніше спостерігав, як обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий разом палили, жодних конфліктів чи суперечок між ними він не помічав. Свідок вказав, що того вечора після поранення потерпілий сидів у квартирі на стільці. Також у квартирі перебував ОСОБА_12 . Крім того, на місці події були присутні чоловік на ім`я ОСОБА_13 та працівники патрульної поліції. Наступного дня після події свідок бачив на підлозі коридору краплі крові. Пояснив, що обставин поранення ОСОБА_5 не знає.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що в травні 2025 року близько 24 год. 00 хв. він повертався додому та побачив на вулиці ОСОБА_12 , який повідомив, що викликав швидку медичну допомогу, оскільки ОСОБА_5 завдали ножового поранення. Зачекавши 5-7 хвилин до прибуття медиків і працівників поліції, свідок разом із ними піднявся на поверх та показав квартиру ОСОБА_5 . Вхідні двері до помешкання були відчинені. За словами свідка, потерпілий перебував на кухні в напівлежачому стані, а з рани на його животі витікала рідина. Під час огляду лікарями ОСОБА_5 стало зле. Після надання невідкладної медичної допомоги, приблизно через 20 хвилин, свідки разом із медичними працівниками винесли потерпілого на ношах до карети швидкої медичної допомоги. Свідок наголосив, що протягом цього часу ОСОБА_5 неодноразово і ствердно заявляв, що поранення йому завдав саме ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_14 зазначив, що йому було відомо про спілкування потерпілого із ОСОБА_8 , проте деталями їхніх стосунків він не цікавився. Обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду він побачив уперше.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що перебуває у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_7 з 2012 року. У 2024 році вона подавала заяву про розірвання шлюбу, однак у 2025 році відкликала її. Зазначила, що протягом одного-двох місяців вони з чоловіком проживали окремо. У період із травня 2024 року до травня 2025 року свідок підтримувала близькі стосунки з потерпілим ОСОБА_5 , вони ходили одне до одного в гості та інколи залишалися ночувати. Обвинуваченому було відомо про ці стосунки, проте разом він їх ніколи не бачив, погроз на адресу потерпілого не висловлював. Навесні 2025 року свідок помирилася з чоловіком і повідомила про це ОСОБА_5 , на що останній відреагував стримано. Із початку травня 2025 року вона припинила спілкування з потерпілим. У день події, у травні 2025 року, у першій половині дня свідок, маючи вихідний, зателефонувала ОСОБА_7 , і вони домовилися зустрітися для вирішення питань щодо відновлення втраченого ним паспорта. Увечері чоловік провів її додому, і вони разом повечеряли. Свідок випила два келихи вина, тоді як обвинувачений алкогольних напоїв того вечора не вживав. Після цього вона залишила свій мобільний телефон на кухні та пішла спати. Обвинувачений залишився у квартирі, до її кімнати не заходив і не будив її. Свідок категорично заперечила факт обміну будь-якими текстовими повідомленнями з ОСОБА_5 у день події. Наголосила, що жодних повідомлень інтимного характеру від нього не отримувала, оскільки обов`язково запам`ятала б це. Щодо того, чи міг він надсилати такі повідомлення на її телефон, залишений на кухні, їй нічого не відомо. Того вечора свідок міцно спала і жодних криків чи шуму не чула, самого ОСОБА_5 не бачила. Вона прокинулася від дзвінка у двері, коли прибули працівники поліції, яким вона особисто відчинила двері. Обвинувачений у цей час перебував у квартирі, працівники поліції вивели його в коридор та повідомили свідку, що ОСОБА_7 завдав ОСОБА_5 ножового поранення в живіт. Пізніше їй показали сліди крові на підлозі в загальному коридорі 14 поверху. Також у квартирі було проведено огляд. Свідок додала, що її чоловік захоплюється риболовлею, тому зазвичай має при собі ножі. Щодо самих обставин події ні чоловік, ні потерпілий їй нічого не пояснювали. Після інциденту вона спілкувалася з ОСОБА_5 лише один раз, під час якого він вимагав гроші та погрожував їй. Потерпілого свідок охарактеризувала вкрай негативно. Зауважила, що в стані алкогольного сп`яніння поведінка потерпілого стає неадекватною.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що у травні 2025 року, близько 24 год. 00 хв., він перебував удома та спав. У цей час йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 і повідомив, що йому завдали ножового поранення і він помирає. Свідок самостійно викликав швидку медичну допомогу та поліцію, оскільки сусід потерпілого на ім`я ОСОБА_15 розгубився. Одразу після цього свідок спустився зі свого 16 поверху на 10 поверх до квартири АДРЕСА_5 , де проживає потерпілий. Вхідні двері до помешкання були відчинені. Зайшовши всередину, ОСОБА_12 побачив ОСОБА_5 , який лежав чи сидів у кріслі та тримався за живіт. Потерпілий був одягнений у футболку, на якій виднілася кров, виглядав дуже погано і казав, що помирає. Також свідок зазначив, що зі слів самого ОСОБА_5 дізнався обставини події: потерпілий піднявся до ОСОБА_8 , подзвонив у двері, однак їх відчинив ОСОБА_7 і одразу завдав йому удару ножем. Згодом свідок спустився вниз на вулицю, щоб зустріти екстрені служби. Працівники поліції прибули приблизно через 10 хвилин, а карета швидкої медичної допомоги - трохи пізніше. Того вечора самого обвинуваченого ОСОБА_7 свідок не бачив. Крім того, ОСОБА_12 підтвердив, що йому було відомо про близькі стосунки та спільне проживання ОСОБА_5 із ОСОБА_8 . Про це він дізнався як з особистого спілкування з потерпілим, так і з власних спостережень, оскільки бачив, як ОСОБА_5 заходив до неї та як вони разом вигулювали собаку.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, окрім наведених показань, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
довідкою КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» № 3843 від 28.05.2025, згідно з якою потерпілий ОСОБА_5 із 28.05.2025 перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії загального профілю з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення живота з наскрізними пошкодженнями тонкого кишечника (три рани) та брижі поперечно-ободової кишки, що супроводжувалося гемоперитонеумом;
заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 28.05.2025, у якій потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 27.05.2025 близько 23 год. 00 хв. він перебував у загальному коридорі на 14 поверсі будинку на АДРЕСА_3 , де отримав тілесне ушкодження у вигляді ножового поранення в ділянку живота, завдане ОСОБА_7 ;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2025, складеним слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 , у ході якого за участю понятих потерпілий ОСОБА_5 упізнав особу, зображену на фотознімку за № 3, за сукупністю ознак - овальною формою обличчя та коротким сивим волоссям; згідно з додатком до протоколу, на фотознімку за № 3 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
протоколом огляду мобільного телефону марки Samsung Galaxy A6, який належить потерпілому ОСОБА_5 , проведеного 28.05.2025 за добровільною згодою власника, у ході якого в месенджері «WhatsApp» у чаті з абонентом ( НОМЕР_1 ) за 27.05.2025 виявлено текстові повідомлення від імені потерпілого: «Он меня подрезал», «Я умираю», «Прощай», а в журналі викликів зафіксовано вихідні дзвінки, здійснені о 23 год. 12 хв. та 23 год. 22 хв. того ж дня;
заявою ОСОБА_8 від 28.05.2025, якою вона добровільно надала дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та протоколом огляду місця події від 28.05.2025, проведеного слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_17 за участю понятих, спеціаліста та ОСОБА_8 , у ході якого виявлено та вилучено, зокрема: у кімнаті № 2 на дерев`яному столі - ніж із рукояткою чорного кольору, на лезі якого виявлено нашарування речовини бурого кольору; у тій же кімнаті на стільці - два ножі з рукоятками чорного кольору; у кімнаті № 2 під диваном - дві пластикові рюмки; у коридорі на поверхні пральної машини - фрагмент тканини бордового кольору зі слідами речовини бурого кольору; у гардеробній кімнаті - джинсові штани світлого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; хід огляду фіксувався засобами фотофіксації та відеозапису на файлах «00032.MTS» і «00033.MTS», записаних на DVD-R «MyMEDIA»;
протоколом огляду місця події від 28.05.2025, складеним слідчим ОСОБА_17 за участю понятих, об`єктом огляду якого було приміщення загального коридору 14 поверху багатоквартирного житлового будинку на вул. Олександри Екстер, 16-В у м. Києві, у ході якого поблизу виходу з ліфтового коридору виявлено та вилучено пляму з речовиною бурого кольору, змив якої поміщено до паперового конверта та опечатано;
протоколом огляду місця події від 28.05.2025, складеним слідчим ОСОБА_17 за участю понятих, об`єктом огляду якого було приміщення загального коридору 10 поверху того самого будинку, у ході якого виявлено та вилучено змив речовини бурого кольору з бетонної підлоги коридору, поміщений до паперового конверта та опечатаний;
протоколом огляду від 28.05.2025, складеним слідчим ОСОБА_18 за участю понятих, об`єктом огляду якого було приміщення гардеробу КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на вул. Братиславській, 3 у м. Києві, у ході якого виявлено та вилучено речі потерпілого ОСОБА_5 : джинси синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, шкарпетки чорного кольору, кросівки чорного кольору та розвідний ключ;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2025, складеним слідчим ОСОБА_16 за участю свідка ОСОБА_12 та двох понятих, у ході якого свідок упізнав особу, зображену на фотознімку за № 3, за сукупністю індивідуальних ознак - овальною формою обличчя, дещо гострою формою носа та сивуватим кольором волосся; згідно з додатком, на фотознімку за № 3 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
рапортом про реєстрацію кримінального правопорушення від 28.05.2025, згідно з яким 27.05.2025 до чергової частини Деснянського УП надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_5 отримав ножове поранення в ділянку живота, а 28.05.2025 відомості про подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025100030001642 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;
протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28.05.2025, складеним старшим слідчим ОСОБА_19 у порядку ст. 208 КПК України, за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , у ході особистого обшуку якого виявлено та вилучено сумку чорного кольору з особистими речами, мобільний телефон марки «ZTE» із двома IMEI та предмет, зовні схожий на розкладний ніж чорного кольору;
листом Управління патрульної поліції у місті Києві № 8424/41/11/2/02-2025 від 18.06.2025, згідно з яким відпрацювання виклику про спричинення тілесних ушкоджень 27.05.2025 за адресою: АДРЕСА_6 , здійснював екіпаж патрульної поліції «0302» у складі поліцейських ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , з доданим оптичним носієм (DVD-диском) із відеозаписами з портативних відеореєстраторів зазначених працівників;
протоколом огляду предмета від 21.07.2025, складеним слідчим ОСОБА_22 , об`єктом огляду якого був DVD-R диск із серійним номером «ZE6369-DVR-T47D», на якому містяться відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників патрульної поліції (жетони № 0014509 та № 0176564), відзняті 27.05.2025 під час відпрацювання виклику. Під час перегляду відеозаписів судом установлено таку хронологію подій, зафіксованих безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення: о 23 год. 25 хв. 23 сек. потерпілий на запитання поліцейських повідомив, що особа, яка завдала йому тілесних ушкоджень, перебуває у квартирі АДРЕСА_4 на 14 поверсі цього ж будинку; о 23 год. 32 хв. 58 сек. потерпілий назвав своє ім`я - ОСОБА_5 та чітко вказав ім`я нападника - ОСОБА_7 , а також повідомив, що незадовго до цього дружина нападника запросила його до себе, він піднявся до загального коридору на 14 поверсі, проте коли відкрив двері до квартири, його одразу вдарили ножем; о 23 год. 33 хв. 23 сек. свідок повідомив, що зі слів потерпілого його «підрізали»; о 23 год. 29 хв. 16 сек. інший свідок, який перебував біля входу в будинок, повідомив, що не бачив, щоб підозрюваний виходив, що о 23 год. 34 хв. 04 сек. підтвердила консьєрж будинку; о 23 год. 39 хв. 18 сек. потерпілого у свідомості було доставлено до карети екстреної медичної допомоги;
протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2025, складеним слідчим ОСОБА_23 за участю потерпілого ОСОБА_5 , статиста ОСОБА_24 , двох понятих, із застосуванням відеофіксації, у ході якого потерпілий пояснив, що 27.05.2025 близько 23 год. 00 хв. він підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_7 , і після того як двері відчинив ОСОБА_7 , останній миттєво завдав йому один прямий удар ножем у ліву ділянку живота; потерпілий зазначив, що перед нанесенням удару між ним та ОСОБА_7 або будь-якими іншими особами жодних конфліктів чи сварок не було, та за допомогою статиста продемонстрував механізм заподіяння йому тілесного ушкодження, відтворивши прямий удар макетом ножа в ділянку живота статиста;
висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 081-394-2025 від 14.08.2025, складеним експертом Київського міського бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_25 , згідно з яким у наданих змивах речовини бурого кольору, вилучених 28.05.2025 із підлоги загального коридору 10 поверху (об`єкт № 2) та 14 поверху (об`єкт № 1) будинку № 16-В на вул. Олександри Екстер у м. Києві, виявлено кров людини; при визначенні групової належності крові в обох змивах виявлено антиген Н, властивий групі крові «О(І)», до якої належить кров потерпілого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим не виключено походження виявленої крові від потерпілого;
копією Картки виклику швидкої медичної допомоги (форма № 109/о) № E32101878619 від 27.05.2025, згідно з якою 27.05.2025 о 23 год. 10 хв. надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_6 (10 поверх) з приводу «травма кримінальна, ножове поранення черевної порожнини, кровотеча»; бригада прибула на місце о 23 год. 20 хв., у потерпілого ОСОБА_5 діагностовано колото-різану рану черевної порожнини, загальний стан оцінено як середньої важкості, артеріальний тиск 100/60 мм рт. ст., зафіксовано факт вживання алкоголю; на місці надано екстрену медичну допомогу, після стабілізації стану о 23 год. 43 хв. потерпілого транспортовано до медичного закладу;
протоколом огляду предмета від 10.07.2025, складеним слідчим ОСОБА_22 , об`єктом огляду якого був DVD-R диск (серійний номер «CPDR47G-CSMWP03-1178 Y529») з аудіозаписом виклику бригади швидкої медичної допомоги на спецлінію «103»; прослуховуванням файлу «202505272307060022946200bri» встановлено, що 27.05.2025 до Центру екстреної медичної допомоги надійшло повідомлення про ножове поранення в ділянку живота за адресою: АДРЕСА_6 ;
висновком судово-медичної експертизи № 042-1025-2025 від 14.08.2025, складеним експертом ОСОБА_26 , згідно з яким у потерпілого ОСОБА_5 виявлено проникаюче колото-різане поранення живота з наскрізним пошкодженням тонкої кишки (три рани) та брижі поперечно-ободової кишки, що супроводжувалося гемоперитонеумом; вказане ушкодження виникло внаслідок однократної травматичної дії предмета, якому притаманні колючо-ріжучі властивості (яким може бути клинок ножа), і могло бути заподіяне 27.05.2025; за критерієм небезпеки для життя, враховуючи проникаючий характер поранення черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів, це тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких;
висновком судово-медичної експертизи № 042-1472-2025 від 25.09.2025, складеним експертом ОСОБА_26 , згідно з яким виявлене у потерпілого ОСОБА_5 проникаюче колото-різане поранення живота могло утворитися саме у той спосіб, який потерпілий відтворив під час слідчого експерименту від 29.07.2025;
висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № CE-19/111-25/34916-БД від 17.09.2025, складеним експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_27 , яким установлено повний генетичний профіль потерпілого ОСОБА_5 як еталонний зразок для порівняльних досліджень;
висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № CE-19/111-25/36252-БД від 22.09.2025, складеним експертом ОСОБА_27 , згідно з яким на клинку ножа, вилученого під час огляду місця події (кв. АДРЕСА_7 ), виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких повністю збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_5 ; ймовірність походження цих генетичних ознак від потерпілого становить не менше ніж 99,99999999%;
висновком судово-психіатричного експерта № 1037 від 10.07.2025, складеним головним судово-психіатричним експертом ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_28 , згідно з яким ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого діяння (27.05.2025), на будь-який психічний розлад не страждав, за своїм психічним станом був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними як у момент вчинення правопорушення, так і на час проведення експертизи, не страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, не потребує примусових заходів медичного характеру, здатний самостійно реалізовувати своє право на захист та брати участь у процесуальних діях.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно зі ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення. За правилами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стороною захисту під час судового розгляду заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події - квартири АДРЕСА_7 від 28.05.2025, похідних від нього доказів (постанови про визнання речових доказів від 28.05.2025, висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № CE-19/111-25/36252-БД від 22.09.2025), а також про визнання неналежним доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2025 за участю свідка ОСОБА_12 . Вирішуючи це клопотання, суд робить такий висновок.
Доводи захисту ґрунтуються на тому, що 28.05.2025 слідчим під виглядом огляду місця події фактично проведено обшук квартири АДРЕСА_4 без ухвали слідчого судді, за відсутності невідкладного випадку в розумінні ч. 3 ст. 233 КПК України та без подальшого звернення до слідчого судді, а сам огляд проведено о 05 год. 30 хв., тобто до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань о 07 год. 24 хв.
Ці доводи суд відхиляє з таких підстав.
Стаття 233 КПК України передбачає три самостійні правові підстави проникнення до житла чи іншого володіння особи: за вмотивованим рішенням суду (ухвалою слідчого судді); за добровільною згодою особи, яка ним володіє (ч. 1 ст. 233 КПК України); у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину (ч. 3 ст. 233 КПК України). Зазначені підстави є альтернативними, а не взаємозалежними. Огляд квартири АДРЕСА_4 проведено за письмовою згодою її власниці ОСОБА_8 від 28.05.2025, тобто на підставі ч. 1 ст. 233 КПК України. Така згода надана добровільно, у присутності власниці, яка особисто брала участь в огляді, жодних даних про відсутність у ОСОБА_8 бажання надавати згоду на проведення огляду, матеріали провадження не містять. Огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведений за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови наявності процесуальних гарантій, що захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Оскільки огляд квартири проведено за добровільною згодою власниці, посилання захисту на відсутність невідкладного випадку в розумінні ч. 3 ст. 233 КПК України є безпідставними.
Окремо суд зауважує, що проведення огляду місця події до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань узгоджується з ч. 3 ст. 214 КПК України та не свідчить про порушення вимог закону. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих (розшукових) дій, а також джерелом отримання доказів, і необхідність оперативного його проведення надає право на таке проведення до внесення відомостей до Реєстру. Таким чином, та обставина, що огляд проведено до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не впливає на допустимість його результатів.
Доводи захисту про те, що фактично проведено обшук, а не огляд, оскільки оглянуто квартиру, в якій безпосередньо подія не відбувалася, суд також відхиляє. Для розмежування проведеної слідчої дії, оцінки її та доказів, отриманих за її результатами, потрібно враховувати не назву документа, використану для оформлення процедури, а зміст і спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій та мету слідчої дії. На відміну від обшуку, який має примусовий характер і проводиться всупереч волі особи, огляд квартири АДРЕСА_4 проведено за згодою власниці, без застосування примусу. Метою огляду було виявлення та фіксація слідів кримінального правопорушення, що відповідає завданням огляду (ст. 237 КПК України). Та обставина, що удар ножем завдано в загальному коридорі, а знаряддя та сліди події виявлено в суміжній квартирі, до якої обвинувачений зайшов одразу після завдання удару, не змінює правової природи проведеної слідчої дії та не свідчить про незаконність огляду.
Крім цього, законність проведення огляду житла за адресою: АДРЕСА_2 , від 28.05.2025 була предметом подальшого судового контролю: ухвалою слідчого судді від 29.05.2025 визнано правомірними дії слідчого щодо входу до житла. За таких обставин істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при проведенні огляду суд не встановлює, а тому підстав для визнання недопустимими протоколу огляду місця події від 28.05.2025 та похідних від нього доказів немає. Посилання захисту на доктрину «плодів отруєного дерева» є безпідставним, оскільки вона застосовується лише до доказів, похідних від доказу, отриманого внаслідок істотного порушення прав і свобод людини; за відсутності такого первинного порушення підстав для визнання похідних доказів недопустимими не виникає.
Доводи захисту про неналежне упакування та опечатування вилучених речей, а також про можливе надання експерту іншого предмета, суд оцінює критично. Сам факт того, що в протоколі огляду не зазначено номерів конвертів та способу опечатування, за умови, що весь хід огляду зафіксовано у протоколі, підписаному учасниками без зауважень, і додатково - засобами фото- та відеофіксації, не свідчить про недопустимість отриманих доказів. Походження вилученого ножа простежується: згідно з дослідницькою частиною висновку експерта № CE-19/111-25/36252-БД від 22.09.2025 об`єкт надійшов на дослідження в упакованому та опечатаному вигляді, у конверті з рукописними написами, що відповідають обставинам його вилучення під час огляду. Відсутність підпису всіх учасників на додатках до протоколів слідчих дій та інші подібні недоліки фіксації не зумовлюють недопустимості відомостей, відображених у протоколах, якщо весь хід слідчої дії зафіксований у протоколі, підписаному присутніми учасниками без зауважень. Припущення захисту про підміну предмета дослідження є таким, що не ґрунтується на жодних об`єктивних даних, а отже, не може бути підставою для визнання висновку експерта недопустимим доказом.
Щодо доводу про неналежність протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2025 за участю свідка ОСОБА_12 з тих підстав, що свідок упізнавав обвинуваченого як давнього знайомого, а не як особу, яку він бачив на місці події, суд зазначає таке. На належність доказу не впливає факт знайомства між особою, яка впізнає, та особою, яка пред`являється для впізнання. Процесуальний закон не забороняє проведення впізнання в разі особистого знайомства з особою, яка впізнає. За таких обставин зазначений протокол є належним і допустимим доказом. До того ж він не є єдиним і визначальним доказом причетності ОСОБА_7 до вчинення правопорушення, оскільки обставини події підтверджуються сукупністю інших доказів, передусім послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_5 та його впізнанням обвинуваченого.
З огляду на викладене суд відмовляє у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими (неналежним) та визнає наведені вище докази в їх сукупності належними та допустимими. Жодної з передбачених КПК України обставин для визнання цих доказів недопустимими, як і істотних порушень прав і свобод обвинуваченого, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування судом не встановлено.
Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд робить висновок про належність, допустимість і достовірність указаних доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
До показань обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесне ушкодження потерпілому заподіяно випадково, внаслідок наштовхування ОСОБА_5 на ніж, який обвинувачений тримав з метою залякування, а не нападу, суд ставиться критично, оскільки ці показання спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Так, послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_5 , наданими як у судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту від 29.07.2025, установлено, що після того як ОСОБА_7 відчинив двері, він, не вступаючи в діалог, зробив різкий рух і завдав потерпілому один прямий цілеспрямований удар ножем у ділянку живота, після чого одразу зачинив двері. Жодного конфлікту, сварки чи боротьби, на які посилається обвинувачений, перед нанесенням удару не було. Ці показання узгоджуються з відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників патрульної поліції, на яких безпосередньо після події потерпілий чітко назвав нападника та повідомив послідовні обставини: дружина нападника запросила його, він піднявся до загального коридору на 14 поверсі, а коли відчинилися двері, його одразу вдарили ножем. Послідовність і незмінність показань потерпілого, повідомлених ним як безпосередньо після події, так і під час досудового розслідування та судового розгляду, не дають підстав для сумніву в їх достовірності.
Версія обвинуваченого про випадкове наштовхування потерпілого на ніж спростовується також об`єктивними даними висновку судово-медичної експертизи № 042-1472-2025 від 25.09.2025, згідно з яким виявлене у потерпілого проникаюче колото-різане поранення живота могло утворитися саме у той спосіб, який потерпілий відтворив під час слідчого експерименту, тобто внаслідок прямого цілеспрямованого удару ножем, а не випадкового зіткнення. Належність вилученого ножа до знаряддя вчинення правопорушення підтверджується висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № CE-19/111-25/36252-БД від 22.09.2025, згідно з яким на клинку виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються з генетичними ознаками потерпілого з імовірністю не менше ніж 99,99999999%.
Доводи сторони захисту, викладені у судових дебатах, про те, що дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч. 1 ст. 121 на ст. 128 КК України як необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, а обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях потерпілого, який міг обмовити обвинуваченого, суд відхиляє з таких підстав.
Умисне тяжке тілесне ушкодження з об`єктивної сторони характеризується дією у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між діянням і наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає настання тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання. Стаття 128 КК України, на застосуванні якої наполягає захист, передбачає відповідальність за необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто діяння, суб`єктивна сторона якого характеризується винятково необережністю - злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю. Питання про зміст і спрямованість умислу вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема з урахуванням способу, знаряддя вчинення, кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, та їх стосунків.
Про наявність у ОСОБА_7 прямого умислу на заподіяння потерпілому саме тяжкого тілесного ушкодження свідчать установлені судом обставини: знаряддя вчинення правопорушення - ніж, що має колюче-ріжучі властивості; локалізація удару - передня черевна стінка, тобто ділянка розташування життєво важливих внутрішніх органів; характер ушкодження - проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкої кишки в трьох місцях та брижі поперечно-ободової кишки, що супроводжувалося гемоперитонеумом; спосіб заподіяння - один прямий цілеспрямований удар. Завдаючи озброєною ножем рукою прямого удару в живіт іншій людині, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання тяжких наслідків для здоров`я потерпілого та бажав їх настання. Також судом враховуються сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема з урахуванням поведінки винного і потерпілого, що передувала події, їх попереднє спілкування та стосунки. Сукупність зазначених обставин виключає необережну форму вини і, відповідно, кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 128 КК України. Та обставина, що обвинувачений добровільно видав ніж працівникам поліції, не спростовує наявності умислу на момент заподіяння ушкодження.
Доводи захисту про можливе обмовляння обвинуваченого потерпілим у зв`язку зі стосунками останнього з дружиною обвинуваченого суд також відхиляє, оскільки показання потерпілого є послідовними, узгоджуються між собою на всіх стадіях провадження та підтверджуються об`єктивними доказами - даними медичної документації, висновками судово-медичних експертиз і відеозаписами з відеореєстраторів патрульної поліції. Будь-яких об`єктивних даних, які свідчили б про зацікавленість потерпілого в завідомо неправдивому обвинуваченні ОСОБА_7 , судом не встановлено. Твердження захисту про те, що обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях потерпілого, не відповідає матеріалам провадження, оскільки винуватість обвинуваченого доведена сукупністю узгоджених між собою доказів.
Аналізуючи викладене, суд робить висновок про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Санкцією ч. 1 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Відповідно до встановлених обставин ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, передбаченою ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд ураховує, що юридична відповідальність особи відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер. Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпечності злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі статтями 66, 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 раніше не судимий, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має незадовільний стан здоров`я, а також, негативно ставиться до наслідків вчиненого.
Судом ураховано позиції прокурора та потерпілого щодо призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, а також позиції захисника та обвинуваченого щодо можливості виправлення останнього без ізоляції від суспільства.
З огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спрямованого проти здоров`я особи, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд робить висновок, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, та обирає ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, визначеній ст. 50 КК України, засадам гуманності та справедливості, забезпечить розумний баланс між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і не становитиме для неї надмірного тягаря. Призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню зазначеної мети та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього Кодексу.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 124 КПК України із обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів.
Судом установлено, що ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України 28.05.2025. У період із 28.05.2025 по 18.03.2026 він перебував під вартою, а з 19.03.2026 по 18.05.2026 - під цілодобовим домашнім арештом, що підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання за правилами ст. 72 КК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 30.05.2025 (справа № 754/864/25, провадження № 1-кс/754/1865/25), підлягає скасуванню в порядку ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
У строк відбутого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період із 28.05.2025 по 18.03.2026 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; та строк цілодобового домашнього арешту із 19.03.2026 по 18.05.2026 включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 30.05.2025 (справа № 754/864/25, провадження № 1-кс/754/1865/25), на: ніж у чохлі з руків`ям чорного кольору, на лезі якого сліди речовини бурого кольору, виявлений на підлозі кімнати № 2 та поміщений до паперового конверта, завіреного підписами всіх учасників; пару носків чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлену на пральній машині та поміщену до паперового конверта, завіреного підписами всіх учасників; джинсові штани світлого кольору марки «Sinsay» розміром 34 зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на пральній машині та поміщені до паперового конверта, завіреного підписами всіх учасників; ніж під № 1 з руків`ям чорного кольору з приміщення кухні, поміщений до паперового конверта, завіреного підписами всіх учасників; ніж під № 2 зі сплавлено-цільним руків`ям сріблястого кольору з приміщення кухні, поміщений до паперового конверта, завіреного підписами всіх учасників; дві пластикові рюмки з приміщення кухні, поміщені до паперового конверта, завіреного підписами всіх учасників; джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, труси зі слідами речовини бурого кольору, носки чорного кольору, поміщені до спецпакета № WAR1786146, завіреного підписами всіх учасників; кросівки чорного кольору, розвідний ключ, поміщені до спецпакета № WAR1786147, завіреного підписами всіх учасників; сумку чорного кольору з особистими речами (окулярами, наручним годинником чорного кольору, ліхтариком чорного кольору, тубусом із кусачками, дріб`язком, флаконом з парфумами, банківською карткою № НОМЕР_2 , одним ключем від квартири та ключем від домофону), поміщену до спеціального пакета № PSP4192741; мобільний телефон марки «ZTE» у корпусі сірого кольору із сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , поміщений до спеціального пакета № WAR1971314; предмет, зовні схожий на розкладний ніж чорного кольору, поміщений до паперового пакета, завіреного підписами учасників та скріпленого печаткою «Для довідок № 3 Деснянське УП ГУНП у м. Києві», - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні: ніж у чохлі з руків`ям чорного кольору, на лезі якого сліди речовини бурого кольору, виявлений на підлозі кімнати № 2; пару носків чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, виявлену на пральній машині; джинсові штани світлого кольору марки «Sinsay» розміром 34 зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на пральній машині; дві пластикові рюмки з приміщення кухні; один змив речовини бурого кольору з підлоги; один змив речовини бурого кольору з підлоги; джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, труси зі слідами речовини бурого кольору, носки чорного кольору; зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_7 ; змиви з долонь ОСОБА_7 ; зразок букального епітелію ОСОБА_7 - знищити.
Речові докази у кримінальному провадженні: ніж під № 1 з руків`ям чорного кольору з приміщення кухні; ніж під № 2 зі сплавлено-цільним руків`ям сріблястого кольору з приміщення кухні; кросівки чорного кольору, розвідний ключ; сумку чорного кольору з особистими речами (окулярами, наручним годинником чорного кольору, ліхтариком чорного кольору, тубусом із кусачками, дріб`язком, флаконом з парфумами, банківською карткою № НОМЕР_2 , одним ключем від квартири та ключем від домофону); мобільний телефон марки «ZTE» у корпусі сірого кольору із сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ; предмет, зовні схожий на розкладний ніж чорного кольору, - повернути власникам за належністю.
Речові докази у кримінальному провадженні: оптичний носій - DVD-R диск із серійним номером «ZE6369-DVR-T47D», на якому містяться відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 (зОЛБ) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_21 (жетон № 0014509) та ОСОБА_20 (жетон № 0176564), відзняті під час відпрацювання виклику 27.05.2025 за адресою: АДРЕСА_6 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати у сумі 53 661 (п`ятдесят три тисячі шістсот шістдесят одна) грн 71 (сімдесят одна) коп. за проведення експертиз.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя            ОСОБА_29