ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4655/23	

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Кочуровської К.О., розглянувши у відкритому засіданні справу
за позовом: Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081) 
до відповідачів: 
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38944297),
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Червоний, 1, кв. 4, код ЄДРПОУ 38478657)
про солідарне  стягнення 48 269 443грн. 
та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Червоний, 1, кв. 4, код ЄДРПОУ 38478657)
до відповідачів: 
1. Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081); 
2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38944297),
про визнання договорів недійсними 
за участю представників:
від ПП «БАУТЕХ» - Софронкова Н.
від ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» - Нікішев О.

24.10.2023 до суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "БАУТЕХ" (підрядник) до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (замовник), Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (поручитель) про солідарне стягнення 48 269 443грн, з яких - 45 840 000 грн основного боргу за договором генерального підряду від 14.12.2018 № 14/12/18-01 та 2 429 443грн 3% річних. Позивач зазначає, зокрема, що між сторонами було укладено договір поруки від 10.08.2020 № 10/08/20-01.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" у відзиві заперечує проти задоволення первісного позову, посилаючись зокрема на відсутність у нього солідарного обов`язку, оскільки вважає, що договір поруки від 10.08.2020 є недійсним через перевищення директором ТОВ "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" повноважень при його укладенні.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (поручитель) 12.01.2024 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, якою просить визнати недійсними:
- договір Генерального підряду від 14.12.2018 № 14/12/18-01 да додаткову угоду до нього № 1 від 10.08.2020,
- договір поруки від 10.08.2020 № 10/08/20-01.
ТОВ "Готель Мілано", викладаючи обставини, якими обґрунтовувались зустрічні позовні вимоги та правові підстави позову, зазначало, що:
- на дату підписання оспорюваного договору поруки повноваження директора ТОВ "Готель Мілано" були обмежені;
- відповідно до п. 3.5.12 статуту ТОВ "Готель Мілано" затвердження договорів поруки на суму понад 10 000,00 грн відноситься до компетенції загальних зборів учасників Товариства;
- частка у розмірі 51% статутного капіталу ТОВ "Готель Мілано" була передана у власність новому учаснику - ОСОБА_1 ;
- на дату підписання договору поруки рішення щодо його укладення загальними зборами ТОВ "Готель Мілано" не приймалося та ПП "Баутех" знав про відсутність рішення загальних зборів учасників ТОВ "Готель Мілано" на його укладення.
- ПП "Баутех", як сторона договору поруки діяла недобросовісно і нерозумно та знала про обмеження у повноваженнях виконавчого органу Товариства.
ПП "Баутех" у відзиві зустрічні позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та просить суд в задоволені зустрічного позову відмовити повністю. 
Рішенням від 03.02.2025 первісний позов Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38944297) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38478657) - задоволено частково:
- Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38944297) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38478657) на користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081) основний борг в сумі 45 840 000 (сорок п`ять мільйонів вісімсот сорок тисяч)грн., 3% річних в сумі 2 426 317 (два мільйони чотириста двадцять шість тисяч триста сімнадцять)грн. 69коп. 
- Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38944297) на користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081) судовий збір в сумі 361 997 (триста шістдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім)грн.38коп.
- Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38478657) користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081) судовий збір в сумі 361 997 (триста шістдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім)грн.38коп.
- В задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено. 
В задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38478657) до Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38944297) - відмовлено повністю. 
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 ухвалено рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2025 по справі №916/4655/23 в частині задоволення первісного позову заявленого до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО", та відмови у задоволенні зустрічного позову в частині визнання недійсним договору поруки № 10/08/20-01 від 10.08.2020, укладеного між Приватним підприємством "БАУТЕХ", Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" - скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову заявленого до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" та задоволення зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
" 1. Позов Приватного підприємства "БАУТЕХ" задовольнити частково. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" на користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" основний борг в сумі 45 840 000 грн., 3% річних в сумі 2 426 317 грн. 69коп. 
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" на користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" судовий збір в сумі 723 994,76 грн.
4. В задоволенні решти позову відмовити.
5. Зустрічний позов задовольнити частково.
6. Визнати недійсним договір поруки № 10/08/20-01 від 10.08.2020, укладений між Приватним підприємством "БАУТЕХ", Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ".
7. Стягнути з Приватного підприємства "БАУТЕХ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" 3028 грн судового збору за подання позовної заяви.
8. В задоволенні решти зустрічного позову - відмовити."
Стягнути з Приватного підприємства "БАУТЕХ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" 872427,31 грн судового збору за подання апеляційної скарги. 
Постановою Верховного Суду від 12.03.2026 скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 у справі № 916/4655/23 в оскаржуваній частині, а саме у частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми боргу з ТОВ "Готель Мілано" та у частині задоволення зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки від 10.08.2020. Рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2025 у справі № 916/4655/23 скасовано у частині задоволення позову про стягнення суми боргу з ТОВ "Готель Мілано" та у частині відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки від 10.08.2020. Справу № 916/4655/23 у цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою від 09.04.2026 суд прийняв справу до свого провадження та призначив підготовче засідання на 20.05.2026.
Всі учасники справи отримали ухвалу в електронних кабінетах, що підтверджується довідками.
ТОВ "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" в засідання не прибув, відзиву на позови не надав.
15.05.2026 ПП "БАУТЕХ" подав до суду пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду, в яких наполягає на солідарному стягненні боргу з поручителя ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» і заперечує проти визнання договору поруки недійсним.
19.05.2026 ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» подав до суду пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду, в яких товариство наполягає на визнанні договору поруки недійсним і відсутності солідарної заборгованості у ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО».
Ухвалою від 20.05.2026 розгляд справи відкладено на 03.06.2026.
Ухвалою суду від 03.06.2026 за клопотанням ТОВ "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" розгляд справи відкладено на 17.06.2026.
Ухвалою від 17.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.06.2026.
23.06.2026 через Електронний суд ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» подав клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження, оскільки товариство звернулось до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та «Хелікс Фанд ЛЛС» для отримання заяв свідка, оскільки в постанові Верховного Суду в даній справі зазначено, що судами не встановлювалось питання повідомлення учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» про намір укласти договір поруки.
Заявник зазначає, що в другій половині дня 17.06.2026 ним було отримано заяву свідка ОСОБА_1 , а від інших осіб заяви свідків не отримані через знаходження їх поза межами країни.
Відповідно до практики Верховного Суду, на підставі ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті. Вказана позиція закріплена в постановах Верховного Суд від 05.10.2022 у справі № 204/6085/20 та від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21.
З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» про повернення до стадії підготовчого провадження, оскільки не вважає викладені позивачем обставини вагомими через те, що справа розглядається з 2023 року, постанова Верховного Суду ухвалена 12.03.2026, тобто у ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» було достатньо часу для подання заяв свідків. До того ж, ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не надав суду доказів того, що він звертався до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та «Хелікс Фанд ЛЛС» для отримання заяв свідків.
Крім того, ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» в клопотанні від 23.06.2026 просить поновити строк для подання заяви свідка ОСОБА_1 від 17.06.2026 і просить суд прийняти даний доказ.
Згідно з ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
З огляду на викладене, суд поновлює ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» строк для подання заяви свідка ОСОБА_1 від 17.06.2026 відповідно до ст. 119, 207 ГПК України і приймає до розгляду.
Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

14 грудня 2018 року між ПП "Баутех" (підрядник) та ТОВ "Готель Мілано Апартаменти" (замовник) укладено договір генерального підряду № 14/12/18-01, згідно з яким замовник доручає, а підрядник зобов`язується на умовах, що передбачені цим договором та умовами проєктної документації, виконати своїми чи/та залученими силами будівельні роботи за адресою: м. Одеса, пров. Красний 1. 
З боку ТОВ "Готель Мілано Апартаменти" договір підписав директор ОСОБА_2.
Станом на час розгляду справи директор ТОВ "Готель Мілано Апартаменти" ОСОБА_2.
За умовами п. 2.1 - 2.2 договору загальна сума робіт та матеріалів за договором, порядок та строки оплати зазначається сторонами у додатку № 2 до договору, згідно якого на момент укладення договору загальна сума становила 1 165 000 дол. США, що на момент укладення договору складало 41 800 500 грн за курсом НБУ.
Відповідно до п. 3.2.1 договору генеральний підрядник має право на своєчасну оплату замовником його робіт по договору у відповідності з умовами додатку № 2 до цього договору.
Згідно з п. 3.3.1 договору замовник зобов`язується своєчасно виконувати фінансування робіт за цим договором, сплатити роботи генерального підрядника у повному обсязі у порядку та у строки, що передбачені у додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до п. 10.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного та належного його виконання сторонам.
На підтвердження виконання робіт за договором ПП "Баутех" надано суду акти приймання виконаних робіт на загальну суму 33 414 568,35 грн.
10 серпня 2020 року між ПП "Баутех" (Підрядник) та ТОВ "Готель Мілано Апартаменти" укладено додаткову угоду, за змістом якої сторони визнали обставину виконання будівельних робіт у повному обсязі, які відповідають умовам договору, а також обставину непроведення розрахунків за договором.
Згідно з п. 1.1 додаткової угоди сума боргу замовника перед генеральним підрядником на момент підписання складає 33 178 320 грн, що в еквіваленті по курсу НБУ у доларах становить 1 200 000 дол. США. Також означеною угодою сторони погодили порядок та строки оплати заборгованості, а саме:
01.06.2021 року - 50 000 дол. США, плюс ПДВ - 10 000 дол. США,
01.07.2021 року - 150 000 дол. США, плюс ПДВ - 30 000 дол. США,
01.08.2021 року - 200 000 дол. США, плюс ПДВ - 40 000 дол. США,
01.09.2021 року - 160 000 дол. США, плюс ПДВ - 32 000 дол. США,
01.10.2021 року - 120 000 дол. США, плюс ПДВ - 24 000 дол. США,
01.11.2021 року - 120 000 дол. США, плюс ПДВ -124 000 дол. США,
01.12.2021 року - 200 000 дол. США, плюс ПДВ - 40 000 дол. США.
Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди № 1 від 10.08.2020 до договору генерального підряду № 14/12/18-01 від 14.12.2018, розрахунки здійснюються сторонами у безготівковому порядку у гривнях на поточний рахунок підрядника за комерційним курсом продажу долара США за гривню обслуговуючим банком замовника на дату здійснення платежу.
За умовами п. 1.3 додаткової угоди № 1 від 10.08.2020 до договору генерального підряду сторони погодили, що виконання замовником своїх зобов`язань забезпечується порукою ТОВ "Готель Мілано", а також іпотекою майна, що належить ТОВ "Готель Мілано".
За умовами п. 2 додаткової угоди № 1 від 10.08.2020 до договору генерального підряду невід`ємною частиною цієї угоди є акт звірки взаємних розрахунків від 10.08.2020.
10 серпня 2020 року між ПП "Баутех" (кредитор), ТОВ "Готель Мілано" (поручитель) та ТОВ "Готель Мілано Апартаменти" (боржник) було укладено договір поруки № 10/08/20-01, відповідно до п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх грошових зобов`язань згідно з договором генерального підряду № 14/12/18-01 від 14.12.2018 та усіх додаткових угод до нього, укладених між кредитором та боржником. Поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх грошових зобов`язань у повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначених зобов`язань боржником.
Договір поруки від імені поручителя підписаний директором ТОВ "Готель Мілано" гр. Італії ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 1.2 договору поруки, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
За умовами п. 3.1 договору поручитель підписанням цього договору засвідчує, стверджує та гарантує, що йому відомі усі положення договору генерального підряду від 14.12.2018 та усіх додаткових угод до нього.
Пунктом 6.4.2 сторонами погоджено, що поручитель дає свою безумовну згоду та гарантує, що він та особи, які діють від його імені, здійснять усі необхідні міри та заходи щодо негайного та належного інформування про укладання цього договору та про загальну суму заборгованості боржника перед кредитором, своїх бенефіціарів та інших кредиторів та осіб, як фізичних так і юридичних, які прямо чи опосередковано здатні впливати на його підприємницьку діяльність, на прийняття ним рішень, які можуть унеможливити повернення повної суми.
Також у матеріалах справи наявний іпотечний договір від 11.08.2020, сторонами якого виступають ПП "Баутех" (Іпотекодержатель), ТОВ "Готель Мілано" (іпотекодавець). Боржником вказано ТОВ "Готель Мілано Апартаменти".
Зазначений іпотечний договір від імені ТОВ "Готель Мілано" також підписаний директором гр. Італії ОСОБА_4 . Крім того, означений договір є таким, що посвідчений нотаріально.
Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що виникають з договору генерального підряду № 14/12/18-01 від 14.12.2018, укладеного між іпотекодержателем та боржником, за умовами якого боржник зобов`язується перед іпотекодержателем сплатити грошову суму у розмірі 33 178 320 грн.
Згідно з п. 1.2 договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлове приміщення трансформаторної, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд.23/провулок Красний, буд.1, загальною площею 26.3. кв м, що належить іпотекодавцю (ТОВ "Готель Мілано").
В матеріалах справи також наявний акт звірки взаєморозрахунків (додаток до додаткової угоди № 1 від 10.08.2020) , в якому станом на 10.08.2020 зафіксовано сума боргу у розмірі 1 200 000 доларів США за договором підряду.
Суд враховує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 03.02.2025 і постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 стягнуто, зокрема, з ТОВ "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" на користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" основний борг в сумі 45 840 000 грн., 3% річних в сумі 2 426 317 грн. 69 коп за договором підряду. В цій частині судові рішення не оскаржувались, тобто є чинними, і відповідно обставини щодо розміру заборгованості вже встановлені судами і не підлягають доказуванню.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.03.2026 на новий розгляд позовні вимоги передано частково, а саме: первісний позов в частині солідарного стягнення основного боргу в сумі 45 840 000 грн та 3% річних в сумі 2 426 317 грн 69 коп за договором генерального підряду від 14.12.2018 № 14/12/18-01 з ТОВ «Готель Мілано», а також зустрічний позов в частині визнання недійсним договору поруки від 10.08.2020 № 10/08/20-01.
Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Тобто для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
ТОВ "Готель Мілано", викладаючи обставини, якими обґрунтовувались зустрічні позовні вимоги та правові підстави позову, зазначало, що:
- на дату підписання оспорюваного договору поруки повноваження директора ТОВ "Готель Мілано" були обмежені;
- відповідно до п. 3.5.12 статуту ТОВ "Готель Мілано" затвердження договорів поруки на суму понад 10 000,00 грн відноситься до компетенції загальних зборів учасників Товариства;
- частка у розмірі 51% статутного капіталу ТОВ "Готель Мілано" була передана у власність новому учаснику - ОСОБА_1 ;
- на дату підписання договору поруки рішення щодо його укладення загальними зборами ТОВ "Готель Мілано" не приймалося та ПП "Баутех" знав про відсутність рішення загальних зборів учасників ТОВ "Готель Мілано" на його укладення.
- ПП "Баутех", як сторона договору поруки діяла недобросовісно і нерозумно та знала про обмеження у повноваженнях виконавчого органу Товариства.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:
- 14.12.2012 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» (код 38478657), 
- 22.10.2013 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ» (код 38944297).
В матеріалах справи є витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.08.2020 (дату укладання спірного договору поруки) (т. 4, а.с. 169-177), в якому зазначено засновники товариства:
- ОСОБА_3, Італія, розмір частки 2559000грн (що становить 8,53% статутного капіталу),
- ОСОБА_4 , Італія, АДРЕСА_1 , - 3060000грн (10,2% статутного капіталу),
- Компанія «Хелікс Фанд, ЛЛС» США - 24381000грн (81,27%).
Кінцеві бенефіціарні власники зазначені: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (США) через Компанію «Хелікс Фанд, ЛЛС».
В графі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» зазначено « ОСОБА_4 (згідно статуту) - керівник».
Відповідно до ст. 92 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору поруки 10.08.2020) 1. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
2. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.
3. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
4. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.
Статтею 97 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору поруки 10.08.2020) управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (станом на час укладання договору поруки 10.08.2020) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, як відомості про органи управління юридичної особи.
Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (станом на час укладання договору поруки 10.08.2020) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб як відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Згідно з ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (станом на час укладання договору поруки 10.08.2020) 1. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
2. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
3. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
4. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
Статтями 28, 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (станом на час укладання договору поруки 10.08.2020) передбачено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.
Компетенція загальних зборів учасників
1. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.
2. До компетенції загальних зборів учасників належать:
1) визначення основних напрямів діяльності товариства;
2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту;
3) зміна розміру статутного капіталу товариства;
4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника;
5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом;
6) обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства;
7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства;
8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства;
9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності;
10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника;
11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період;
12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів;
13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства;
14) прийняття інших рішень, віднесених цим Законом до компетенції загальних зборів учасників.
3. Питання, передбачені частиною другою цієї статті, та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства, якщо інше не випливає з цього Закону.
4. До виключної компетенції загальних зборів учасників статутом товариства також може бути віднесено вирішення інших питань.
Згідно з ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (станом на час укладання договору поруки 10.08.2020):
1. Статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини).
2. Рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.
3. Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства.
4. Якщо замість кількох правочинів товариство могло вчинити один значний правочин, то кожен із таких правочинів вважається значним.
5. Посадові особи товариства, винні у порушенні порядку вчинення значних правочинів, солідарно відповідають за збитки, заподіяні товариству.
Відповідно до ст. 46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (станом на час укладання договору поруки 10.08.2020):
1. Значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.
2. Подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства з моменту вчинення цього правочину.
3. До відносин щодо схвалення значного правочину застосовується також правило абзацу другого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України.
Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Отже, для укладення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності (це значний правочин відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») необхідне рішення загальних зборів учасників про надання згоди на його вчинення відповідно до вимог Закону.
Але відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» юридичні особи можуть в статуті розширити перелік значних правочинів, для укладення яких необхідне рішення загальних зборів учасників про надання згоди на вчинення. Наприклад, в статуті юридична особа може визначити, що для укладення договору поруки або договору, сума якого перевищує наприклад 10000грн, потребує також рішення загальних зборів учасників про надання згоди на вчинення такого правочину. Орієнтиром такого розширення переліку значних правочинів можуть слугувати положення Модельного статуту ТОВ.
Однак, і для значних правочинів відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» застосовується правило абзацу другого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України, а саме -у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження».
В даному випадку суд виходить з того, що спірний договір поруки не є значним в силу закону, оскільки його предметом не є ні майно, ні роботи, ні послуги.
Так, предметом договору поруки є зобов`язання поручителя відповідати перед кредитором за те, що боржник вчасно та в повному обсязі виконає свій основний обов`язок.
Тобто, закон не вимагає зазначати в договорі поруки вартість.
Верховний Суд України сформував правову позицію у справі № 910/29382/14 про те, що договір поруки не може бути значним правочином, оскільки «порука є способом забезпечення виконання зобов`язання, а не угодою, спрямованою на розпорядження майном, належним поручителю» (див. також постанову Верховного Суду у справі 295/12197/13-ц). Подібну позицію підтримав Верховний Суд у справах №№ 910/18506/16, 910/11498/18. Суд зазначив, «що договір застави або іпотеки укладається виключно в забезпечення виконання зобов`язання і не є безумовним відчуженням власником свого майна на користь заставодержателя чи іпотекодержателя». 
До відзиву ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» надав статут, затв. протоколом №24/07-ГМ загальних зборів учасників від 24.07.2019. До пояснень від 19.05.2026, наданих з урахуванням постанови Верховного Суду у справі № 916/4655/23, також додано статут ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», затв. протоколом №24/07-ГМ загальних зборів учасників від 24.07.2019.
В статуті товариства є розділ 4 «Значні правочини та правочини щодо яких є заінтересованість».
В п. 4.1.3 розділу 4 статуту зазначено, що рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними зборами учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства.
В цьому розділі ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не розширив переліку значних правочинів, крім тих, які є значними відповідно до вимог Закону.
При цьому в розділі 3 статуту «Органи товариства, їх компетенція та порядок прийняття ними рішень» в п. 3 зазначено, що до виключної компетенції зборів учасників належить, зокрема:
п. 3.5.10 - затвердження договорів (угод), що пов`язані з основною діяльністю товариства, укладених на суму , що перевищує 10000грн в будь-якій валюті за курсом НБУ на момент укладення договору (угоди),
п. 3.5.12 - затвердження будь-якого договору позики, кредитного договору, договору поруки, договору дарування або інших угод з відчуження будь-якого майна (рухомого, нерухомого), активів товариства вартістю більше 10000грн; договору позички або іншого договору про безоплатне користування будь-яким майном (рухомим, нерухомим) чи активів товариства, вартістю більше 10000грн,
п. 3.5.13 - вирішення та затвердження питань з надання будь-якого майна (рухомим, нерухомим) чи активів товариства, вартістю більше 10000грн, у заставу, заклад, іпотеку або будь-яким іншим чином їх надання у якості забезпечення зобов`язань.
Згідно з п. 3.14 статуту управління поточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом - директором.
В п. 3.14.6 статуту зазначено, що до відання виконавчого органу товариства належить вирішення усіх питань діяльності товариства, крім прямо віднесених законом або статутом до відання інших органів товариства.
ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» зазначає, що його директор перевищив повноваження, а саме всупереч п. 3.5.12 статуту уклав договір поруки без рішення загальних зборів.
Однак, відповідно до змісту п. 3.5.12 статуту до компетенції зборів учасників віднесено затвердження договору поруки, а не прийняття рішення про надання згоди на укладення договору поруки.
Крім того, як вбачається із змісту п. 3.5.10 - 3.5.13 статуту будь-який правочин на суму більше 10000грн повинен затверджуватись зборами учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», але ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не надало суду доказів того, що хоч який-небудь правочин товариства на суму більше 10000грн затверджувався зборами учасників.
Тим більше, що в матеріалах справи міститься довідка ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» від 08.01.2024 № 0801-1/2024 (т. 3 а.с. 42), в якій ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» стверджує, що роботи з реконструкції готелю «Мілано» в м. Одесі виконувались Приватним підприємством «БАУТЕХ» на підставі чисельних договорів з ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», починаючи з 2015 року. Також з цієї довідки вбачається, що розрахунки за такими договорами проведено на суму, що значно перевищує 10000грн.
Отже, суд дійшов висновку, що у ПП «БАУТЕХ» не було підстав сумніватись в повноваженнях директора ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» станом на час укладення договору поруки 10.08.2020, зважаючи на тривалі господарські відносини.
ПП «БАУТЕХ» до свої пояснень від 15.05.2026 додав копію договору підряду від 21.04.2021 № 21/04/21-01, укладений між ПП "Баутех" (підрядник) та ТОВ "Готель Мілано" (замовник), згідно з яким замовник доручає, а підрядник зобов`язується на умовах, що передбачені цим договором виконати своїми чи/та залученими силами роботи за адресою: м. Одеса, пров. Красний 1, а також докази сплати за цим договором. 
Цей договір з боку ТОВ "Готель Мілано" також підписав той самий директор Марко Сарторі. ТОВ "Готель Мілано" не оскаржував даний договір.
В матеріалах справи є рішення загальних зборів ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» від 07.09.2020, тобто після укладення договору поруки від 10.08.2020, яким вирішено купити 100% статутного капіталу ТОВ "Готель Мілано Апартаменти".
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» і до цього часу є єдиним учасником ТОВ "Готель Мілано Апартаменти".
До того ж, суд заважує, що як станом на час укладання спірного договору поруки 10.08.2020, так і станом на час розгляду справи - 24.06.2026 директором і учасником ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» є ОСОБА_4 .
ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не надав суду доказів того, що ОСОБА_4 з моменту укладання договору поруки - 10.08.2020 і до часу розгляду справи звертався до двох інших учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» станом на 10.08.2020 - ОСОБА_3 та Компанії «Хелікс Фанд, ЛЛС» щодо затвердження договору поруки на зборах учасників.
Не надано суду також доказів того, що ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» повідомляв ПП «Баутех» про те, що договір поруки від 10.08.2020 не затверджено на зборах учасників.
Також суд враховує, що керівник ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» ОСОБА_4 , який не змінився (тобто одна і та сама особа), фактично підписав договір поруки 10.08.2020, а потім вже після звернення ПП «Баутех» до суду з позовом, стверджує про недійсність договору поруки і у зв`язку з чим ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» 12.01.2024 (через більше ніж три роки після укладення договору поруки) було подано зустрічну позовну заяву. І станом на час розгляду справи 24.06.2026 ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» також продовжує стверджувати про недійсність договору поруки.
Не надано суду доказів і того, що керівник ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» ОСОБА_4 притягався до відповідальності у зв`язку з перевищенням ним повноважень, зокрема того, що заявлялись позови про відшкодування керівником збитків юридичній особі.
Тобто поведінка ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» є суперечливою і непослідовною.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.08.2020 (час укладання спірного договору поруки) ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не вніс відомості про те, які конкретно обмеження має директор товариства, в той час як ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» повинен був зазначити, які саме договори не має права укладати директор або на яку суму він не має права укладати договір. 
Суд дійшов висновку, що запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «ОСОБА_4 (згідно статуту) - керівник» є загальною. Така примітка не може свідчити про обмеження повноважень керівника і не може свідчити про те, що ПП «Баутех» міг знати або мав розумні сумніви стосовно повноважень керівника ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» на час укладення договору поруки 10.08.2020.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, з Єдиного державного реєстру. 
Таким чином, законодавець, ухвалюючи Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань» та створення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань мав на меті забезпечити державні органи та органи місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією, зокрема, про юридичних осіб.
Тобто відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є важливими не тільки для учасників цивільного обороту, а і для державних органів.
Так, наприклад відповідно до ст. 63-66 Податкового кодекс України взяття на облік, внесення змін до облікових даних платників податків здійснюється на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Отже, першоджерелом відомостей про юридичну особу є саме Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З огляду на вищезазначене, держава дала інструмент - Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який має зменшувати бюрократію, зокрема в угодах.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.12.2025 у справі № 914/768/22 зазначила:
46. Таким чином, законодавець чітко та зрозуміло передбачив презумпцію достовірності внесених до Єдиного державного реєстру відомостей з метою використання їх, зокрема, у господарському обороті. Добросовісний контрагент відповідної юридичної особи має право розраховувати та покладатися на правдивість відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру без додаткового ознайомлення зі статутом підприємства-контрагента.
47. У цьому вбачається сутність заявницького принципу державної реєстрації, реалізація якого покладає на заявника ризики неповідомлення / неповного повідомлення державного реєстратора про наявні обмеження службових осіб заявника, і наслідки невиконання заявником цих вимог не можуть покладатися на контрагента.
48. Реалізація заявницького принципу державної реєстрації вже стало та послідовно застосовується судами щодо Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» таким чином, що саме на заявника покладаються ризики неповідомлення / неповного повідомлення державного реєстратора щодо наявних речових прав та їх обтяжень, а на контрагента (покупця) не покладається обов`язок додаткової перевірки наявності всіх правопідтверджуючих документів щодо майна.
49. Вказане вище відповідає також загальним рекомендаціям, наведеним у Директиві Європейського парламенту і Ради (ЄС) 2017/1132 від 14.06.2017, щодо деяких аспектів корпоративного права (див., зокрема, статтю 9 Директиви щодо дій органів товариства та його представництва).
50. Питання про те, чи слід вважати особу такою, що знала чи мала знати про перешкоди законному укладенню договору, вирішує суд у конкретній справі залежно від її обставин.
Пунктом 6.4.2 договору поруки передбачено, що поручитель дає свою безумовну згоду та гарантує, що він та особи, які діють від його імені, здійснять усі необхідні міри та заходи щодо негайного та належного інформування про укладання цього договору та про загальну суму заборгованості боржника перед кредитором, своїх бенефіціарів та інших кредиторів та осіб, як фізичних так і юридичних, які прямо чи опосередковано здатні впливати на його підприємницьку діяльність, на прийняття ним рішень, які можуть унеможливити повернення повної суми.
ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» вважає, що включення цього пункту до договору поруки мало б спонукати ПП «Баутех» виявити обачність і перевірити повноваження директора ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО».
Суд відхиляє ці посилання ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» і вважає, що навпаки цей пункт запевняє ПП «Баутех», що директор ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» діє правомірно і повідомить своїх бенефіціарів та інших кредиторів та осіб, як фізичних так і юридичних, які прямо чи опосередковано здатні впливати на його підприємницьку діяльність, на прийняття ним рішень про угоду.
Так, щодо такого повідомлення учасників згідно з п. 3.5.12 статуту (затвердження договору, а не прийняття рішення зборами учасників про надання згоди на укладення договору поруки) суд вже надав оцінку вище. Щодо повідомлення поручителем інших осіб, то суд зауважує, що якісь внутрішні обмеження, неузгодження в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», про які точно не зазначено в договорі поруки або в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не повинні впливати на контрагента, в даному випадку ПП «Баутех», і не мають у нього викликати сумніви, оскільки це зауваження не стосується конкретних осіб, а говориться про якісь гіпотетичних осіб, які здатні впливати на діяльність ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО».
Крім того, суд зауважує, що бенефіціарами ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» станом на 10.08.2020 були ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (США) через Компанію «Хелікс Фанд, ЛЛС».
А в матеріалах справи є довіреність від 29.11.2019 (т. 4 а.с. 188-190), видана Компанією «Хелікс Фанд, ЛЛС» ОСОБА_2, який при цьому є ще і керівником ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ». Довіреність видана до 1.12.2024. Цією довіреністю надано повноваження ОСОБА_2 представляти інтереси компанії на загальних зборах будь-якої юридичної особи, заснованої компанією, включаючи але не обмежуючись ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО».
Отже, ОСОБА_2 як керівник ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ» і як представник Компанії «Хелікс Фанд, ЛЛС» (бенефіціара ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» з часткою в статутному капіталі 81,27%) був обізнаний про укладення договору поруки 10.08.2020, оскільки він його підписував з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ».
Також, в матеріалах справи є протокол № 07/09/2020 від 07.09.2020 загальних зборів учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», в якому зазначено, що присутній учасник товариства ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на підставі довіреності від 29.07.2020, посвідченої нотаріусом м. Москва, зареєстрованого в реєстрі за № 77/710-н/77-2020-5-1115 -8,53% голосів.
Отже, станом на час укладання договору поруки 11.08.2020, була чинною довіреність від 29.07.2020, якою учасник ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» ОСОБА_3 надав повноваження представляти його інтереси керівнику і учаснику ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» ОСОБА_4 , який і підписав спірний договір поруки.
Крім того, суд зауважує, що до відзиву ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» надав статут, затв. протоколом №24/07-ГМ загальних зборів учасників від 24.07.2019. До пояснень від 19.05.2026, наданих з урахуванням постанови Верховного Суду у справі № 916/4655/23, також додано статут ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», затв. протоколом №24/07-ГМ загальних зборів учасників від 24.07.2019.
Цей статут підписаний учасниками товариства: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 . 
При чому від ОСОБА_3 статут підписав ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ламан А.І. 11.05.2018, зареєстрованої в реєстрі за № 530,531.
Від ОСОБА_12 статут підписала ОСОБА_13 на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом округу Монтгомері, Меріленд, Джоан С.Уайт від 19.05.2018, апостиль від 29.05.2018 за № 454492.
Підписи на статуті ОСОБА_4 та ОСОБА_13 засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. 24.07.2019 та зареєстровано в реєстрі за № 2630-2633.
Однак станом на час укладання договору поруки 10.08.2020 учасниками ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» були учасники:
-  ОСОБА_3 , 
-  ОСОБА_4 , 
- Компанія «Хелікс Фанд, ЛЛС».
ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» подав 23.06.2026 заяву свідка ОСОБА_1 від 17.06.2026, в якій свідок зазначив, що у серпні 2020 року ним у компанії «ХЕЛІКС ФАНД ЛЛС» було придбано 51% частки в статутному капіталі ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», за результатами чого 07.08.2020 був складений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі. Директором був ОСОБА_4 . Ніхто не повідомляв ОСОБА_1 про намір укласти договір поруки.
Суд зауважує, що корпоративні права виникають з моменту державної реєстрації набувача як учасника товариства, а не з моменту укладення правочину про відчуження частки.
Такого висновку дійшла судова палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсною нової редакції статуту, скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів (постанова від 18 грудня 2024 року у cправі № 907/780/21).
Як зазначено вище, станом на час укладення спірного договору поруки - 11.08.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 не був учасником ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», а учасниками товариства були ОСОБА_3, ОСОБА_4 , Компанія «Хелікс Фанд, ЛЛС.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (станом на час укладання договору поруки 10.08.2020) 1. Установчим документом товариства є статут.
2. Перша редакція статуту товариства підписується всіма учасниками товариства. Справжність підписів учасників засвідчується нотаріально.
3. Зміни до статуту товариства та перша редакція статуту товариства, створеного в результаті реорганізації, підписуються учасниками товариства, які голосували за рішення про внесення таких змін чи про затвердження першої редакції статуту, або особою, уповноваженою на це органом, який прийняв таке рішення, якщо це передбачено статутом. Справжність підписів учасників або уповноваженої особи засвідчується нотаріально.
Однак, ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не надав суду статуту, який би містив підписи учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» станом на час укладання договору поруки - 10.08.2020: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Компанії «Хелікс Фанд, ЛЛС» США.
В клопотанні від 06.03.2024 ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» зазначило, що статут товариства був затверджений протоколом загальних зборів 24.07.2019 і був чинним на час укладення договору поруки. Також товариством надано до матеріалів справи лист ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» від 04.03.2024 № 0403/1 (т. 4 а.с. 196), в якому товариство зазначає, що статут товариства було затверджено протоколом загальних зборів 24.07.2019 та зареєстровано 25.07.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і зміни до статуту не вносились, на підтвердження чого надано витяг з Єдиного державного реєстру станом на 15.10.2020.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не довів перевищення повноважень його директором при укладенні договору поруки від 10.08.2020.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.12.2025 у справі № 914/768/22 дійшла наступних висновків:
94. Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін (частина п`ята статті 89 ЦК України).
102. Системне тлумачення статті 92 ЦК України з приписами статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» свідчить про намір законодавця убезпечити третіх осіб від внутрішніх негараздів та конфліктів всередині юридичної особи.
104. Законодавство покладає на юридичну особу обов`язок внести до Єдиного державного реєстру відомості про юридичну особу, в тому числі інформацію щодо обмеження повноважень керівника юридичної особи, які визначені установчими документами.
107. У цьому і розкривається сутність презумпції достовірності внесених до Єдиного державного реєстру відомостей, реалізація якої покладає на юридичну особу ризики неповідомлення / неповного повідомлення державного реєстратора про наявні обмеження службових осіб заявника, і наслідки невиконання заявником цих вимог не можуть покладатися на контрагента.
108. Отже, ознайомлення контрагента юридичної особи з інформацією з Єдиного державного реєстру про цю юридичну особу, зокрема стосовно обсягу повноважень директора, можна вважати проявом розумної обачності в контексті з`ясування повноважень керівника юридичної особи на представництво її інтересів. Негативні наслідки, спричинені неповідомленням / неповним повідомленням державного реєстратора про наявні обмеження повноважень посадових осіб (органів управління) заявника, а також відображенням у Єдиному державному реєстрі недостовірних (неповних) відомостей про юридичну особу, покладаються на юридичну особу та не можуть покладатися на її контрагента.
185. Посилання в договорі на те, що особа діє на підставі статуту, не можна беззастережно ототожнювати з тим, що третя особа - контрагент ознайомилася зі статутом. Це посилання не презюмує, що третя особа ознайомлена зі статутом, та не покладає на неї в будь-якому разі обов`язки ознайомлюватися з ним. Питання про те, чи слід вважати особу такою, що знала чи мала знати про перешкоди законному укладенню договору, має вирішувати суд у конкретній справі залежно від її обставин та природи договору.
186. Покладення на юридичну особу обов`язку внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу, в тому числі інформацію щодо обмеження повноважень керівника юридичної особи, які визначені установчими документами, створює презумпцію достовірності внесених до Єдиного державного реєстру відомостей з метою використання їх, зокрема, під час здійснення господарської діяльності та в межах господарських правовідносин.
187. Ознайомлення контрагента юридичної особи з інформацією з Єдиного державного реєстру про цю юридичну особу, зокрема стосовно обсягу повноважень директора, можна вважати проявом розумної обачності в контексті з`ясування повноважень керівника юридичної особи на представництво її інтересів. Негативні наслідки, спричинені неповідомленням / неповним повідомленням державного реєстратора про наявні обмеження повноважень посадових осіб (органів управління) заявника, а також відображенням у Єдиному державному реєстрі недостовірних (неповних) відомостей про юридичну особу, покладаються на юридичну особу та не можуть покладатися на її контрагента.
191. Вирішуючи питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень статті 241 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові дійшла висновку про те, що норми про представництво як дії однієї особи від імені та в інтересах іншої особи (глава 17 ЦК України) та норми статті 92 ЦК України призначені для регулювання різних за правовою природою відносин. Ці дві правові категорії мають різну правову природу та різне правове регулювання.
192. З огляду на це, норми законодавства, які регламентують правовідносини представництва (положення глави 17 ЦК України, зокрема статті 241 цього Кодексу, яка регулює відносини при вчиненні представником особи правочинів з перевищенням повноважень), не поширюються на регулювання діяльності органів управління юридичної особи.
193. Частиною третьою статті 92 ЦК України встановлена спростовна презумпція повноцінності всіх дій директора у правовідносинах з третіми особами, яка полягає у тому, що для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, навіть якщо відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.
194. Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона (третя особа), вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.
195. Для вирішення питання, коли директор діє від імені юридичної особи з перевищенням повноважень, потрібно керуватися статтею 92 ЦК України. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).
196. Під час вирішення спорів про визнання правочинів недійсними з підстав перевищення повноважень органом або особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, необхідним є встановлення обставин щодо добросовісності / недобросовісності поведінки третьої особи. Зокрема, предметом доказування має бути обставина стосовно того, чи знала третя особа про відсутність в органу юридичної особи необхідного обсягу повноважень або, проявивши розумну обачність, повинна була знати про це. Обов`язок доведення цих обставин покладається на юридичну особу.
197. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне уточнити зазначені вище висновки, викладені у постанові від 13.03.2024 у справі № 757/23249/17, зазначивши про те, що норми законодавства, які регламентують правовідносини представництва (глава 17 ЦК України), не поширюються на регулювання діяльності органів управління юридичної особи.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» в своєму зустрічному позові не довело того, що Приватне підприємство «Баутех» знало про відсутність директора ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» необхідного обсягу повноважень або, проявивши розумну обачність, повинно була знати про це при укладенні договору поруки від 10.08.2020.
Не спростовано Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» також обставин відсутності у сторін реального наміру на укладення і виконання оспорюваного договору.
До того ж суд звертає увагу, що в п. 1.3 додаткової угоди № 1 від 10.08.2020 до договору генерального підряду зазначено, що виконання замовником своїх зобов`язань забезпечується порукою ТОВ "Готель Мілано", а також іпотекою майна, що належить ТОВ "Готель Мілано".
Тобто 10.08.2020 вже було відомо, що буде укладено іпотечний договір.
І дійсно, вже на наступний день, укладено іпотечний договір від 11.08.2020, сторонами якого виступають ПП "Баутех" (Іпотекодержатель), ТОВ "Готель Мілано" (іпотекодавець). Боржником вказано ТОВ "Готель Мілано Апартаменти".
Зазначений іпотечний договір від імені ТОВ "Готель Мілано" також підписаний директором гр. Італії ОСОБА_4 . 
Крім того, іпотечний договір є таким, що посвідчений нотаріально і відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Суд зауважує, що відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на час укладання іпотечного договору 11.08.2020) при перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов`язаний ознайомитися з її установчими документами, інформацією про таку особу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.
Зазначене вкотре підтверджує, що у ПП «Баутех» не могло бути сумнівів в повноваженнях директора ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» при укладанні договору поруки, оскільки нотаріус посвідчив договір іпотеки, тобто повноваження директора ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» ОСОБА_4 були перевірені.
ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» не оскаржує іпотечний договір від 11.08.2020.
При цьому, ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» зазначає, що він не оскаржував договори підряду, укладені з ПП «Баутех», оскільки за ними він отримував будівельні роботи, а от за договором поруки на нього навпаки покладаються додаткові зобов`язання у вигляді солідарного обов`язку зі сплати боргу.
Але суд вважає, що такі посилання є також проявом суперечливої поведінки, оскільки за договором іпотеки він теж не отримує робіт або послуг, але він його не оскаржує.
Добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК). Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
Дії учасників цивільних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16 зазначено, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.
Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.
Конституційний Суд України у рішенні від 28.04.2021 №2-р(ІІ)/2021 вказав, що ч.3 ст.13 та ч.3 ст.16 ЦК мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, тому що ця мета є правомірною (легітимною) (абз.3 пп.5.4 п.5 мотивувальної частини).
Крім того, на думку Конституційного Суду України, тлумачення та застосування судами джерел цивільного права у будь-якому разі має ґрунтуватися на таких засадах цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність (абз.3 пп.3.5 п.3 мотивувальної частини).
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (п.6 ст.3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок був застосований у п.91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №461/9578/15-ц.
Вказані вище висновки є загальними і можуть застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів.
Одним із способів захисту добросовісної сторони є правовий принцип, згідно з яким особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своєї позиції, якщо її попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції (принцип естопеля). Під принципом естопеля розуміється неможливість суперечливої (непослідовної) поведінки, яка може проявлятися як в матеріальних правовідносинах, так і в судовому процесі. Найчастіше процесуальний естопель знаходить свій вияв під час оскарження судових рішень і може полягати в тому, що сторона радикально змінює свою правову позицію у справі в порівнянні з правовою позицію у суді попередньої інстанції. Юридичним наслідком принципу естопеля є втрата права, за захистом якого сторона звернулася до суду, в зв`язку з оцінкою судом фактичної поведінки сторони та її добросовісності.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці також застосовував принцип "естопель", тобто принцип, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі ("Хохліч проти України", заява № 41707/98).
Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Отже укладення договору іпотеки на наступний день після договору поруки, розцінюється судом як юридичне схвалення договору поруки, оскільки обидва договори стосуються одного й того самого основного зобов`язання - договору генерального підряду № 14/12/18-01 від 14.12.2018.
Згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду щодо застосування статті 241 Цивільного кодексу України, оцінка цієї ситуації базується на таких критеріях:
1. Зв`язок між договорами та волевиявленням
- Схвалення через конклюдентні дії: Укладення договору іпотеки - це активна, свідома та нотаріально посвідчена дія особи.
- Логіка процесу: Якщо особа підписує договір іпотеки для забезпечення того самого договору генерального підряду, вона тим самим підтверджує, що знає про існування цього зобов`язання та погоджується на його забезпечення її майном. Суд оцінює поведінку сторони в комплексі.
2. Принцип добросовісності та Естопель (Estoppel)
- В українському судочинстві активно застосовується доктрина заборони суперечливої поведінки.
- Якщо особа сьогодні стверджує, що договір поруки недійсний через перевищення повноважень представника, але наступного через того самого керівника підписує іпотеку під те саме зобов`язання, її поведінка є суперечливою. Суд зауважує, що наступні дії особи нівелюють її заперечення щодо попереднього договору.
Отже, суд дійшов висновку, що договір поруки є схваленим Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ МІЛАНО», тому не підлягає визнанню недійсним.
З огляду на вищезазначене, суд вважає, що відсутні підстави для визнання договору поруки від 10.08.2020 недійсним.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суду не надано доказів того, що 45 840 000 грн основного боргу та 3% річних в сумі 2 426 317 грн. 69 коп за договором підряду сплачені.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» відповідає як солідарний боржник перед ПП «Баутех» за договором поруки від 10.08.2020, а саме - в сумі 45 840 000 грн основного боргу та 3% річних в сумі 2 426 317 грн. 69 коп за договором підряду, тобто тієї суми заборгованості, яка вже була встановлена судами в даній справі № 916/4655/23.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено до кількох відповідачів, судовий збір, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодовується пропорційно до розміру задоволених вимог щодо кожного відповідача, а не солідарно.
Аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16, від 16.01.2024 у справі №903/87/23, постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №522/5582/16-ц, від 17.08.2022 у справі №745/342/19, від 24.03.2021 у справі №462/2077/17.
Отже, позивачу за первісним позовом підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 724042/48269443*48266317,69=723995,12грн
Зазначений судовий збір в сумі 723995,12грн за позовну заяву покладається на відповідачів порівну, тому з ТОВ «ГОТЕЛЬ МІЛАНО» підлягає стягненню 361997, 38 грн судового збору.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:

1. Позов Приватного підприємства "БАУТЕХ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" в частині солідарного стягнення основного боргу в сумі 45 840 000 грн та 3% річних в сумі 2 426 317 грн 69 коп за договором генерального підряду від 14.12.2018 № 14/12/18-01 з ТОВ «Готель Мілано» задовольнити.
2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Червоний, 1, кв. 4, код ЄДРПОУ 38478657) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" (65026, м. Одеса, пров. Красний, 1, код ЄДРПОУ 38944297) на користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65085, м. Одеса, вул. Моторна, 8/61, код ЄДРПОУ 31834081) основний борг в сумі 45 840 000грн. та 3% річних в сумі 2 426 317 грн. 69коп. 
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" (65026, м. Одеса, пров. Червоний, 1, кв. 4, код ЄДРПОУ 38478657) на користь Приватного підприємства "БАУТЕХ" (65026, м. Одеса, пров. Червоний, 1, кв. 4, код ЄДРПОУ 38478657) судовий збір в сумі 361997, 38 грн. 
4. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО" до Приватного підприємства "БАУТЕХ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОТЕЛЬ МІЛАНО АПАРТАМЕНТИ" в частині визнання недійсним договору поруки від 10.08.2020 № 10/08/20-01 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 червня 2026 р.

Суддя В.В. Литвинова