УХВАЛА

11 червня 2026 року
м. Київ
справа № 227/752/24
провадження № 51-419 кмо 26

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 

розглянула матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023052230000310, за обвинуваченням
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336  КК України, та
установила:
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра вироком від 06 травня 2025 року засудив ОСОБА_8 за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_8 в тому, що він як військовозобов`язаний офіцер запасу, обмежено придатний за станом здоров`я для проходження військової служби та не мав правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , перебував у вказаному центрі комплектування, відмовився від отримання повістки про прибуття до центру комплектування для відправки до військової частини, та, достовірно знав про час та місце його виклику, без поважних причин не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 і не повідомив причин своєї неявки, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації. 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 листопада 2025 року задовольнив клопотання захисника ОСОБА_9 , скасував вирок районного суду, звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі 
ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, кримінальне провадження щодо нього закрив на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_8 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Зазначає, що апеляційний суд за відсутності необхідних для цього підстав звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України в порядку 
ст. 48 цього Кодексу у зв`язку зі зміною обстановки, оскільки воєнний стан продовжено та загальну мобілізацію військовозобов`язаних не скасовано, втім останній мобілізувався і почав проходити військову службу у територіальному центрі комплектування лише після ухвалення щодо нього обвинувального вироку, більш ніж через два роки після вчинення ним діяння, яке не втратило суспільної небезпечності. Також стверджує, що суд апеляційної інстанції не перевірив достовірності документів, які підтверджують факт проходження ОСОБА_8 військової служби. 
Посилається на невідповідність оспорюваної ухвали вимогам ст. 370 КПК України через її незаконність та необґрунтованість. 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ухвалою від 30 квітня 2026 року на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК України передала матеріали кримінального провадження за вказаною касаційною скаргою на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Своє рішення колегія суддів мотивувала тим, що необхідно відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в рішеннях колегій суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в справах № 681/123/25, 456/2939/23 і 526/3252/24.
Обґрунтовуючи свою позицію в ухвалі від 30 квітня 2026 року, за якою кримінальне провадження на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК України передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати посилається на необхідність формування висновку про те, що добровільне проходження особою військової служби, після постановлення щодо неї обвинувального вироку за ст. 336 КК України, не може автоматично свідчити про зміну обстановки, яка полягає в тому, що особа перестала бути суспільно небезпечною, й слугувати безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку ст. 48 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 434-1 КПК України суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Зі змісту наведеної норми процесуального права встановлено, що законодавець сформулював умови, сукупність яких є підставою для передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати, а саме: 1) необхідність відступити від висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої судової палати або у складі іншої палати; 2) подібність правовідносин, за яких застосовано норми права.
Об`єднана палата вважає, що, передаючи матеріали кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів Другоїсудової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду не навела обставин, які свідчать про подібність правовідносин, за яких застосовано норму права.
З постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2026 року у справі № 681/123/25 (провадження № 51-3053км25), від висновку в якій пропонується відступити, вбачається, що предметом розгляду суду касаційної інстанції було звільнення особи від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України, на підставі 
ст. 48 цього Кодексу, не у зв`язку з проходженням особою військової служби.
У згаданій справі касаційний суд не вирішував питання про те, чи внаслідок зміни обстановки вчинене діяння втратило суспільну небезпечність, що стало умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, що було предметом дослідження апеляційного суду у переданому на розгляд об`єднаної палати кримінальному провадженні.
Що стосується ухвалколегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 грудня 2025 року та 10 лютого 2026 року у справі № 456/2939/23 (провадження № 51-4823ск25), від висновку в яких пропонується відступити, суд апеляційної інстанції, звільнив особу від кримінальної відповідальності за вчинення нею злочину, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 цього Кодексу, не у зв`язку з проходженням особою військової служби. 
У результаті аналізу зазначених вище рішень об`єднана палата встановила, що між обставинами переданого кримінального провадження та обставинами у згаданих справах не вбачається подібності правовідносин в частині застосування норми права, передбаченої ст. 48 КК України.
Крім того об`єднана палата встановила, що в ухвалі від 30 квітня 
2026 року, за якою кримінальне провадження передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, посилаючись на необхідність формування згаданого вище висновку, спирається на позицію, викладену колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 05 березня 2026 року (справа № 581/4/24, провадження № 51-4054км25), проте в цій справі касаційний суд з огляду на обставини конкретного кримінального провадження, додержуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, врахував факт проходження особою військової служби в умовах воєнного стану під час ухвалення рішення про застосування положень ст. 75 КК України з подальшим звільненням особи від відбування покарання, призначеного за ст. 336 КК України, з випробуванням зі встановленим іспитовим строком.
З огляду на зазначене, об`єднана палата вважає, що питання порушені колегією суддів в ухвалі від 30 квітня 2026 року, за якою кримінальне провадження передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, підлягають вирішенню під час перегляду цього кримінального провадження в порядку касаційної процедури за правилами статей 433, 434 КПК України.
Однією ж із функцій, а також завданням об`єднаної палати є необхідність сформувати обґрунтовану правову позицію щодо застосування конкретної норми права, яку неправильно застосовано, і сприяти єдиному та правильному правозастосуванню в судовій практиці. При цьому забезпечення єдності практики є реалізацією принципу правової визначеності, яка втілюється з додержанням загальних засад кримінального провадження, установлених у ст. 7 КПК України, шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних правовідносинах. Тобто завдання об`єднаної палати Верховного Суду - досягти у встановленому законом порядку юридичної визначеності у спірних правовідносинах і запобігти невизначеності в подібних ситуаціях. 
Отже, ухвала колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 квітня 2026 року не містить передбачених ч. 2 ст. 434-1 КПК України підстав для передачі провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року щодо 
ОСОБА_8  на розгляд об`єднаної палати, а тому кримінальне провадження підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті.
Керуючись статтями 7 та 434-1 КПК України, об`єднана палата 
постановила:
Повернути кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року щодо 
ОСОБА_8  на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду. 

Судді:

ОСОБА_1     ОСОБА_2    ОСОБА_3 ОСОБА_4 

ОСОБА_5   ОСОБА_6   ОСОБА_7