ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/138/19     Головуючий суддя І інстанції Єжов В. А.
Провадження № 22-ц/818/1876/26    Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за заповітом

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року  м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Болотової Ельвіри Ігорівни на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року, у цивільній справі № 646/138/19, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. про визнання заповіту недійсним,
в с т а н о в и в :
До Червонозаводського районного суду м. Харкова у січня 2019 року з позовною заявою звернувся позивач ОСОБА_1 , в якій просить суд: визнати заповіт серія ННВ №931522 зареєстрований в реєстрі за №994 приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., складений ОСОБА_3 , 1932 року народження, за життя від 19.04.2018 року на ім`я ОСОБА_2 недійсним. 
Ухвалою Червонозаводський районний суд міста Харкова від 28.01.2019 було відкрито провадження у справі, а ухвалою від 15.04.2019 – було призначено підготовче провадження та справа була призначена до судового розгляду по суті на 20 травня 2021 року.
Розпорядженням щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні судді Єжова В.А. від 09.11.2021 року за №02-13/129, справу передано в провадження судді Білінської О.В.
Розпорядженням щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні судді Білінської О.В. від 20.01.2022 року за №02-13/14, справу передано в провадження судді Сіренко Ю.Ю.
Указом Президента України №64/2022 в Україні 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого продовжено відповідними Указами Президента України.
Враховуючи неможливість судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та визначено замість нього Ленінський районний суд м. Полтави.
Розпорядженням Верховного Суду №65 Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області повернуто підсудність до Червонозаводського районного суду м.Харкова, у зв`язку з чим Ленінським районним судом м. Полтави було повернуто до Червонозаводського районного суду м. Харкова вищевказану справу.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі.
У подальшому у судові засідання призначені на 09.10.2025 року о 15 год.00 хв., 16.10.2025 року о 15 год. 00 хв., 23.10.2025 року об 11 год. 30 хв., 20.11.2025 року о 15 год. 00 хв. та 01.12.2025 року о 15 год. 30 хв. позивач не з`явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про дату, час та місце його проведення. Заяв про розгляд справи у його відсутність не подавав.
Ухвалами Основ`янського районного суду міста Харкова від 09.10.25, 16.10.25, 23.10.25 визнано явку позивача ОСОБА_1 обов`язковою для надання пояснень по справі. Разом з тим, з метою забезпечення судом дотримання строків розгляду справи та повідомлення про призначені судові засідання та прийняті судові рішення, учасникам судових процесів роз`яснено, що вони можуть скористатися альтернативними способами, передбаченими чинним процесуальним законодавством, у тому числі, шляхом: - реєстрації особистого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЄСІТС) у мережі Інтернет, ознайомившись з Інструкцією користувача підсистеми Електронний кабінет на сайті Державного підприємства "Інформаційні судові системи".
Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Болотова Ельвіра Ігорівна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу від 01.12.2025 у даній справі як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції
Вважає, що при постановленні ухвали від 01.12.2025 у даній справі судом порушені норми ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України в частині не направлення на адресу Позивача жодної судової повістки для його участі у судових засіданнях на 16.10.2025 о 15 год.00 хв., на 23.10.2025 об 11 год. 30 хв., 20.11.2025 о 15 год.00 хв. та 01.12.2025 о 15 год. 30 хв. 
Матеріали справи не містять доказів такого направлення Позивачу судом у відповідності до норм ч.5 ст.128 ЦПК України, а посилання суду на наявність клопотання Позивача про відкладення розгляду справи не звільняє суд від неухильного дотримання ним норм процесуального законодавства України в частині обов`язку повідомлення Позивача, як учасника справи, про дату, час і місце судового засідання з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи. При цьому, представник Позивача Безугла Р.А. прибула в судове засідання 20.11.2025, але секретар судового засідання їй повідомив, що вона, як матір, за довіреністю не може бути представником Позивача, не запропонувала їй навіть бути присутньою в судовому засіданні як слухачу. Позивач неодноразово повідомляв суд про те, що знаходиться за межами України, на даний час проходить навчання у Німеччині, надав документи, що підтверджують поважну причину неприбуття у судові засідання, але судом дані обставини не прийняті до уваги.
Вказав, що Верховний Суд у своїй постанові по справі № 361/8331/18 від 01.10.2020 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Верховний Суду постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-зазначив, що якщо сторони чиїх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Вказала, що ухвала суду першої інстанції будь-якого мотивування і про те, як саме у даному конкретному випадку неявка Позивача (його представника) в судові засідання перешкоджала суду ухвалити рішення у справі по суті спору за наявними у справі матеріалами, зважаючи на те, що правові позиції сторін були викладені у відповідних заявах, адресованих суду.
У письмовому відзиві представник відповідача адвокат Розумна О.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу суд залишити без змін.
Зауважила, що як вбачається, провадження у цивільній справі № 646/138/19 відкрито 28.01.2019 – 7 років тому. З 18.11.2020 ОСОБА_1 жодного разу не з`явився до суду і уповноваженого представника не направив (довіреність на ім`я матері не рахується). За 6 років ОСОБА_1 подав до суду 20 клопотань про перенесення судових засідань. Вважаємо, що така поведінка Позивача є нічим іншим, як зловживанням правом, свідомим затягуванням розгляду справи, ігноруванням вимог суду та не бажанням виконувати обов`язки, покладені на нього ЦПК України. За таких обставин та враховуючи поведінку Позивача, суд першої інстанції абсолютно обґрунтовано залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до частин 1-4 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.
Зокрема, частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, за змістом положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної (двічі поспіль) неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц (провадження № 61-8953св20), від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19 (провадження № 61-16668св21).
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20 (провадження № 61-3487св23), від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20 (провадження № 61-16751св23), від 08 жовтня 2024 року у справі № 296/3392/21 (провадження № 11836св24).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2024 року у справі №643/17028/20 зазначено, що процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судової повістки: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС. Вимога про надіслання судової повістки через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених у пункті 10 Положення про ЄСІТС, і тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Подібний за змістом висновок щодо надсилання судової кореспонденції на електронну адресу зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі №454/1883/22 (провадження №14-117цс23).
Аналіз викладених вище приписів ЦПК України, якими встановлено порядок направлення судової повістки особі, яка не має офіційної електронної адреси, свідчить про обов`язок суду направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонене, та може здійснюватися як додаткове, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судової повістки відповідно до статті 128 ЦПК України.

Нормами цивільного процесуального закону чітко визначено, що судове повідомлення повістка мають бути направлені учаснику справи до електронного кабінету, або на поштову адресу, або за заявою учасника справи з використанням засобів мобільного зв`язку ( ч.6,13 ст.128 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 130 ЦПК України у разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.03.2023 у справі №454/4280/20 вказано, що у матеріалах справи міститься довідка про доставку SMS, згідно якої особі-учаснику справи було доставлено SMS-повідомлення про судове засідання, призначене на 25 липня 2018 року на 12 год 25 хв. Проте ця довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. У матеріалах справи відсутня заява особи про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. За таких обставин не можна вважати, що апеляційний суд належним чином повідомив особу- учасника справи про дату, час і місце судового засідання.
Отже, вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд має врахувати всі законні умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалами Основ`янського районного суду міста Харкова від 09.10.2025 року, 16.10.2025 року, 23.10.2025 року, 20.11.2025 року визнано обов`язкову участь позивача у судовому засіданні для надання пояснень по справі, а також, з метою забезпечення судом дотримання строків розгляду справи та повідомлення про призначені судові засідання та прийняті судові рішення, учасникам судових процесів роз`яснено, що вони можуть скористатися альтернативними способами, передбаченими чинним процесуальним законодавством, у тому числі, шляхом: - реєстрації особистого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЄСІТС) у мережі Інтернет, ознайомившись з Інструкцією користувача підсистеми Електронний кабінет на сайті Державного підприємства "Інформаційні судові системи", позивачем ОСОБА_1 було допущено повторність неявки в судове засідання.
Крім того, позивач ОСОБА_1 із заявами про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.
Суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі суду зазначив про обізнаність позивача ОСОБА_1 про те, що судом визнано його явку обов`язковою для надання пояснень по справі, про дату, час та місце розгляду даної справи, зокрема, на 16.10.2025 року о 15 год.00 хв., на 23.10.2025 року об 11 год. 30 хв., 20.11.2025 року о 15 год.00 хв. та 01.12.2025 року о 15 год. 30 хв. підтверджується його клопотаннями про відкладення розгляду справи.

Однак як вбачається з поданих клопотань про перенесення розгляду справи ОСОБА_1 , що він з поважних причин не може бути присутнім у судовому засіданні з поважних причин, з огляду на перебуванні його за кордоном на лікування та на даний час проходить навчання у Німеччині, надав документи, що підтверджують поважну причину неприбуття у судові засідання, але судом дані обставини не прийняті до уваги.
Між тим, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не був обізнаним про наявність ухвал суду першої інстанції про визнання його явки обов`язкової та відсутність направлення судом судових повісток, оскільки у матеріалах справи відсутні відповідні відомості.
Відомостей про отримання ОСОБА_1 судової повістки про розгляд справи на 16.10.2025 року о 15 год.00 хв., на 23.10.2025 року об 11 год. 30 хв., 20.11.2025 року о 15 год.00 хв. та 01.12.2025 року о 15 год. 30 хв., в матеріалах справи немає.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про судове засідання 20 листопада 2025 року та 01 грудня 2025 року, оскільки докази належного його повідомлення в матеріалах справи відсутні, а тому неявка позивача в судове засідання призначене на 01 грудня 2025 року не може вважатись повторною неявкою, належним чином повідомленого позивача,у зв`язку з чим суд першої інстанції був позбавлений достатніх підстав для залишення його позовної заяви без розгляду.
Слід зазначити, що у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено право подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.
ЄСПЛ у рішенні від 07 листопада 2017 року у справі «Sukhanov and Others v. Russia» (заяви №№ 56251/12, 23302/13, 53116/15) дійшов висновку, що присутність у судовому засіданні є правом, але не обов`язком позивача.
Як було зазначено вище, позивач у своїх клопотаннях про відкладення справи зазначав, що з поважних причин не може бути присутнім у судовому засіданні з поважних причин, з огляду на перебуванні його за кордоном та на даний час проходить навчання у Німеччині, надав документи, що підтверджують поважну причину неприбуття у судові засідання, але судом дані обставини не прийняті до уваги.
Крім того, матеріали справи не містять належне повідомлення про розгляд справи його адвоката Болотової Е.І.
Участь сторони в судовому процесі через свого представника (адвоката), що є правом сторони, дозволяє суду здійснювати офіційну процесуальну комунікацію із цим представником, відтак застосовувати до учасника справи, від імені якого цей представник діє, передбачені процесуальним законом наслідки, якщо виникнуть відповідні підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2024 року в справі № 9901/236/21).
Матеріали справи не містять відомостей, що судом першої інстанції було надано представнику позивача Болотовій Е.І. доступу до електронної справи, направляння судових повісток представнику позивача до електронного кабінету.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Тобто правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: а) належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; б) повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; в) ненадходження від позивача клопотання (заяви) про розгляд справи за його відсутності; г) його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2024 року у справі № 552/2497/22 (провадження № 61-18717св23), від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19 (провадження № 61-17634св23), від 09 листопада 2023 року у справі № 753/114/22(провадження № 61-6264ск23) виснував, що залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
З матеріалів справи вбачається, що ні позивач, ні його представник, не були повідомлені у передбаченому ст. 128 ЦПК України порядку про дату, час та місце розгляду справи.
Враховуючи, що матеріали справи підтверджують факт завчасного подання заяви про розгляд справи без участі позивача у суді першої інстанції у зв`язку із його перебуванням за кордоном, визнання явки позивача обов`язковою при наявності даних, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки районного суду про залишення позову без розгляду з підстав подвійної неявки позивача в судове засідання.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що неявка позивача в судові засідання, які призначені на 20 листопада 2025 року та 01 грудня 2025 року не може розцінюватися, як повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду.
Таким чином у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду, внаслідок чого прийнята судом ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі №522/18010/18 зазначено, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.
У постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі №495/6258/20 вказано, що можливість повідомлення учасника справи, зокрема, за допомогою засобів мобільного зв`язку передбачена у частинах дев`ятій, тринадцятій статті 128 ЦПК України. Відповідно суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових повідомлень виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника справи.
Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року №73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 та представник ОСОБА_4 подавали заявку до суду про направлення їм повісток SMS-повідомленнями, а тому довідка про доставку SMS-повідомлень не є доказом, що посвідчує факт належного повідомлення позивача та її представника про день та час розгляду справи.
Аналогічний правовий висновок висловлений в постанова Верховного Суду від 23 серпня 2018 року в справі №359/9523/17, від 19 червня 2019 року в справі №640/10753/15-ц
У постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №756/6049/19 зазначено, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
У постанові Верховного Суду від 01.11.2023 у справі №761/20381/21 зазначено, що відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику судового процесу SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових (SMS) повідомлень, однак виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №643/17028/20 зазначено, що процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судової повістки: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС. Вимога про надіслання судової повістки через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених у пункті 10 Положення про ЄСІТС, і тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Подібний за змістом висновок щодо надсилання судової кореспонденції на електронну адресу зроблено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №454/1883/22 (провадження №14-117цс23).
Аналіз викладених вище приписів ЦПК України, якими встановлено порядок направлення судової повістки особі, яка не має офіційної електронної адреси, свідчить про обов`язок суду направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонене, та може здійснюватися як додаткове, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судової повістки відповідно до статті 128 ЦПК України.
За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегією суддів встановлено, що у матеріалах справи відсутня заява позивача або її представника - адвоката про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. За таких обставин не можна вважати, що суд першої інстанції належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання.
Так, матеріали справи не містять доказів, що судом направлялися позивачу та її представнику судові повістки за адресами, вказаними у позовній заяві, як адреса для листування.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що ні позивач, ні його представник, не були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи
Також як було встановлено також, що позивач неодноразово повідомляв суд, що перебуває за межами України, не має можливості з`явитися у судове засідання. Докази вказаних обставин були направлені позивачем на адресу суду .Отже, позивач з об`єктивних підстав не міг прибути до суду, тобто про причини неявки позивача суд першої інстанції був обізнаним.
Отже, неявка позивача у судові засідання була викликана поважними причинами, у справі відсутні докази про те, що позивач після тривалого розгляду справи в суді втратив до неї інтерес, або зловживає процесуальним правом і умисно затягує її розгляд поза межі розумних процесуальних строків.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для залишення позову без розгляду.
Тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час останніх двох судових засідань суду першої інстанції та без поважної причини не з`явився на них, є передчасними, а підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду та постановлення оскаржуваної ухвали в суду не було.
Щодо доводів скарги про те, що за наявності довіреності його матір ОСОБА_5 не було допущено судом у якості його представника у судове засідання 20.11.2025, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними.
Так, згідно зі статтею1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття1217 ЦК України).
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з касаційною скаргою) малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, щодо спадкування.
У справі предметом позову є визнання заповіту недійсним, тому справа не може бути визнана судом малозначною, та відповідна матір позивача у даному випадку не може бути його представником у справі.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Суд першої інстанції, навів формальні підстави для залишення позову без розгляду, чим порушив право позивача доступу до правосуддя, не перевірив належним чином обставини неявки позивача в судові засідання, її повторюваність, не звернув увагу на наявність поданих клопотань про перенесення справи за відсутності позивача, тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про залишення позову без розгляду.
Згідно із ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.
Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Болотової Ельвіри Ігорівни –задовольнити.
Ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року-скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15 червня 2026 року.

Головуючий В.Б. Яцина 

Судді колегії Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова