Справа № 451/1745/21 Головуючий у 1 інстанції: Патинок 
Провадження № 22-ц/811/4421/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Ніткевича А.В., Цяцяка Р.П.
секретаря: Іванової О.
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Гімназії с.Станин Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 14 травня 2004 року вона працює на посаді вчителя математики у загальноосвітній школі І-ІІ ступенів с. Станин (змінено назву на Гімназію с. Станин Радехівської міської ради Львівської області).
8 листопада 2021 року відповідач видав наказ № 18 «Про відсторонення від роботи» з підстав ненадання нею документу, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації від респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданого закладом охорони здоров`я.
Вказаний наказ видано на підставі частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», якою передбачено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб.
Такими хворобами згідно з частиною першою статті 12 цього Закону є дифтерія, кашлюк, кір, поліомієліт, правець, туберкульоз, однак ним не встановлено як обов`язкове щеплення працівників від СОVID-19, а тому відсторонення позивача від роботи за вказаною підставою є незаконним.
За таких обставин просила визнати незаконним та скасувати наказ директора загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Станин від 8 листопада 2021 року № 18 «Про відсторонення від роботи»; поновити її на роботі; стягнути середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи.
Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Гімназії с.Станин Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовлено.
Судові витрати покладено на позивача.
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що належними доказами наявності підстав для відсторонення від роботи є форма № 063-2/о, письмове підтвердження, акт, складений в присутності свідків або подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби, однак матеріали справи не містять жодних передбачених законодавством документів, які підтверджують факт відмови чи ухилення від щеплення.
Календар профілактичних щеплень є єдиним визначеним нормативно-правовим актом, який містить перелік видів обов`язкового щеплення, однак серед переліку обов`язкових щеплень відсутнє щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2. 
Єдиною підставою для визначення додаткових профілактичних щеплень є діяльність, яка може призвести до зараження працівників та/або поширення ними інфекційних хвороб, однак наказ МОЗ № 2153 не встановлює та не передбачає, що діяльність перелічених в ньому працівників може призвести до зараження працівників та/або поширення ними інфекційних хвороб, тому відсутні підстави для відсторонення від роботи.
Обмеження права на працю підзаконним актом, а саме постановою Кабінету Міністрів України № 1236 суперечить Конституції України.
Відсторонення від роботи без поважних причин є підставою для виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Просить рішення Радехівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 14 травня 2004 року працює вчителем математики Станинської ЗОШ І-ІІ ступенів з неповним тижневим навантаженням.
Рішенням міського голови Радехівської міської ради Львівської області від 27 жовтня 2021 року № 28 загальноосвітню школу І-ІІ ступеня с. Станин Радехівського району Львівської області перейменовано на Гімназію с. Станин Радехівської міської ради Львівської області (скорочена назва «Гімназія с. Станин»).
Повідомленням «Про обов`язкове профілактичне щеплення працівників проти СОVID-19» від 3 листопада 2021 року № 2, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання до 5 листопада 2021 року документа, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти СОVID-19, або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я (далі – МОЗ) від 16 вересня 2011 року № 595.
Також встановлено, що з вказаним повідомленням ОСОБА_1 ознайомилася 3 листопада 2021 року, однак відмовилась його підписати, про що працівники відповідача склали Акт від 3 листопада 2021 року № 1 «Про відмову працівника підписати повідомлення».
З наказу Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області «Про відсторонення від роботи» від 8 листопада 2021 року № 18 убачається, що ОСОБА_1 з 8 листопада 2021 року відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до усунення причин, що зумовили відсторонення, а саме до надання документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації проти СОVID-19, або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.
8 листопада 2021 року ОСОБА_1 ознайомилася з наказом «Про відсторонення від роботи» від 8 листопада 2021 року № 18, у якому зазначила про незгоду з наказом, оскільки він суперечить Конституції України та чинному законодавству.
З довідки відділу організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради від 6 грудня 2021 року № 126, суд першої інстанції встановив, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за травень 2021–жовтень 2021 року становить 78 892,11 грн.
Наказом директора Гімназії с. Станини від 1 березня 2022 року № 15-к ОСОБА_1 допущено до роботи з 1 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивачки про визнання незаконним та скасування наказу директора Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області Бакуська Р.П. №18 від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».
З урахуванням відсутності підстав для визнання незаконним та скасування наказу директора гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області Бакуська Р.П. №18 від 08 листопада 2021 року про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , а також те, що вимоги про поновлення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з відстороненням від роботи є похідними від основної вимоги, вони також не підлягають до задоволення.
Постановою Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ директора загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Станин від 8 листопада 2021 року № 18 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Скасовуючи вказане судове рішення, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 як вчитель математики могла виконувати свої трудові обов`язки за допомогою онлайн застосунків та відеозв`язку, що виключало безпосередній контакт учнів з вчителем та іншими працівниками закладу освіти, тому її відсторонення не було пропорційним меті охорони здоров`я населення.
Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про пред`явлення позову в цій частині до неналежного відповідача, оскільки нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 здійснює відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради Львівської області, який є належним відповідачем за такими вимогами.
Оскільки позивача допущено до роботи з 1 березня 2022 року і факт її звільнення не встановлений, апеляційний суд відмовив у задоволенні вимог про поновлення на роботі.
Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнено з Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 4 870 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович, задоволено частково.
Постанову Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року скасовано.
Таким чином предметом перегляду апеляційного суду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судові витрати по справі.
Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 20 серпня 2025 року «За загальним правилом сторонами трудових правовідносин є працівник та роботодавець. Працівник – фізична особа, яка працює на підставі трудового договору на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи, котра використовує найману працю. Роботодавець – юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа – підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.
Трудові правовідносини визначають як суспільні відносини, врегульовані нормами трудового права, що складають між працівником і роботодавцем (підприємством, установою, організацією, а також фізичною особою), в силу якого одна сторона (працівник) зобов`язана виконувати роботу за певною спеціальністю, кваліфікацією або посади, підпорядковуватися внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, передбачені законодавством, колективним договором та угодою сторін. Трудові права та обов`язки не можуть існувати за межами трудового правовідношення.
Отже трудовий спір за загальним правилом виникає (існує) між сторонами трудових правовідносин, а саме між працівником та роботодавцем.
Позивачем і відповідачем у цивільній справі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.
Згідно зі статтею 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.
Посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами.
У трудових спорах, які стосуються поновлення на роботі та звільнення, сторонами спору є працівник та роботодавець.
Для оцінки того чи до належного відповідача позивачем пред`явлено вимогу про вирішення трудового спору про поновлення чи про звільнення, потрібно встановити особу роботодавця, тобто ту юридичну чи фізичну особу-підприємця, з ким у позивача (працівника) виникли трудові відносини, оскільки саме роботодавець є належним відповідачем у справах про поновлення на роботі чи звільнення.
Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 296/4222/21 (провадження № 61-4399св22), врахування якого узгоджується з частиною третьою статті 400 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 733/1093/21 (провадження № 61-5550св22), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, вказано, що «при зверненні з позовом працівник просила, зокрема, стягнути з Більмачівської гімназії Ічнянської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 серпня 2021 року до дня поновлення на роботі; при відмові у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційний суд зазначив, що фінансове забезпечення Більмачівської гімназії Ічнянської міської ради, в тому числі виплату заробітної плати, покладено на відділ освіти Ічнянської міської ради, який не було залучено до участі у справі співвідповідачем; апеляційний суд не врахував, що позивач перебувала у трудових відносинах із Більмачівською гімназією Ічнянської міської ради і саме на Більмачівську гімназію Ічнянської міської ради як роботодавця покладено передбачений статтею 21 КЗпП України обов`язок виплачувати працівникові заробітну плату; за таких обставин суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про те, що належним відповідачем за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є відділ освіти Ічнянської міської ради».
Аналогічний висновок щодо належного суб`єктного складу сторін у справі про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу викладено у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 672/1292/21 (провадження № 61-3862св22),від 4 березня 2020 року у справі № 401/3088/17 (провадження № 61-44227св18), від 17 березня 2021 року у справі № 731/115/20 (провадження № 61-15526св20), на які посилається заявник.
Звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області.
Суд апеляційної інстанції не врахував, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Гімназією с. Станин Радехівської міської ради Львівської області і саме на неї як роботодавця покладено передбачений статтею 21 КЗпП України обов`язок виплачувати працівникові заробітну плату.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що належним відповідачем за позовною вимогою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради Львівської області, а не Гімназія с. Станин Радехівської міської ради Львівської області.
Отже доводи заявника про те, що апеляційний суд не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 672/1292/21 (провадження № 61-3862св22), від 4 березня 2020 року у справі № 401/3088/17 (провадження № 61-44227св18), від 17 березня 2021 року у справі № 731/115/20 (провадження № 61-15526св20), від 23 листопада 2022 року у справі № 733/1093/21 (провадження № 61-5550св22), є обґрунтованими і посилання заявника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо висновку про пред`явлення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до неналежного відповідача підтверджені. Тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів касаційної скарги і, як наслідок, скасування постанови суду апеляційної інстанції у відповідній частині».
При новому апеляційному розгляді справи з урахуванням висновків зроблених Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2025 року додатково встановлено, що після прийняття на роботу вчительки математики ОСОБА_1 , заклад освіти (сьогодні гімназія с. Станин) пройшов не одну реорганізацію та зміну засновника, однак на виконання вимог ст.36 КЗпП України трудові договори з працівниками залишились чинними.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року держава гарантує академічну, організаційну, фінансову і кадрову автономію закладів освіти.
Відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року керівник закладу загальної середньої освіти має право, з поміж іншого:
-призначати на посаду, переводити на іншу посаду та звільняти з посади працівників закладу освіти, визначати їхні посадові обов`язки, заохочувати та притягати до дисциплінарної відповідальності, а також вирішувати інші питання, пов`язані з трудовоми відносинами, відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до розділу ІV Положення про відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради, затверджено рішенням 50 сесії 8 скликання Радехівської міської ради №32 від 18 грудня 2024 року (нова редакція), при відділі створюються структурні підрозділи, зокрема централізована бухгалтерія. А відповідно до п.4.4 даного розділу Відділ є головним розпорядником коштів закладів дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, інклюзивного-ресурсного центру, які знаходяться на балансі Відділу. Дана норма була визначена і в Положенні про відділ ОДЗО, яке було чинне на день подання позову ОСОБА_1 до суду.
Наказом відділу ОДЗО №181 від 31 грудня 2020 року затверджено Положення про централізовану бухгалтерію відділу організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради.
Бухгалтерію закладу освіти Гімназії с. Станин веде централізовано бухгалтерія відділу ОДЗО, відповідно до Договору про надання послуг закладу освіти №383 від 07 жовтня 2024 року (чинний станом на сьогодні) та Договору про надання послуг закладу освіти №42 від 19 лютого 2021 року (був чинним на день подання позовної заяви).
Системний аналіз Договорів №42 від 19 лютого 2021 року та №383 від 07 жовтня 2024 року Про надання послуг закладу освіти (п.1.1.) свідчить про те, що саме відповідач у справі - Гімназія с. Станин Радехівської міської ради (замовник) делегує повноваження та доручає Відділу організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради ведення бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності та звітності по виконанню кошторису видатків, розрахунки по заробітній платі працівникам навчального закладу.
Отже, позивачка перебувала у трудових відносинах із Гімназією с. Станин, Радехівської міської ради і саме на Гімназію як роботодавця покладено передбачений статтею 21 КЗпП України обов`язок виплачувати працівникові заробітну плату.
Тому Гімназія с. Станин, Радехівської міської ради є належним відповідачем у вимогах ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21 зазначено, що «чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVІD -19….У разі, якщо таке відсторонення не було правомірним, роботодавець зобов`язаний здійснити працівникові визначені законодавством виплати».
Якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням заробітної плати, такий працівник має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №761/12073/18).
Враховуючи те, що апеляційним судом вже скасовано наказ Відповідача про відсторонення ОСОБА_3 як незаконний, то є підстави для стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Як було встановлено судом першої інстанції, 08 листопада 2021 року відповідно до наказу директора Гімназії с. Станин, Радехівської міської ради Львівської області №18 ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року без збереження заробітної плати.
Згідно Наказу №15-к «Про допуск до роботи ОСОБА_1 » від 01 березня 2022 року ОСОБА_1 допущено до виконання своїх посадових обов`язків після відсторонення від роботи з 01 березня 2022 року. 
Таким чином, період вимушеного прогулу становить з 08 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року включно.
З урахуванням постанов КМУ про визначення святкових і неробочих днів, під час розрахункового періоду було встановлено 78 робочих днів.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається відповідно до постанови КМУ від 08 лютого 1995 року за №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».
Відповідно до Довідки про доходи №126 від 06 грудня 2021 року заробітна плата позивачки за два останні місяці до моменту її відсторонення (08 листопада 2021 року) становила:
Вересень 2021 року – 15148,93 грн;
Жовтень 2021 року – 11595,38грн.
З урахуванням постанов КМУ про визначення святкових і неробочих днів, кількість робочих днів у жовтні 2021 року – 20, а у листопаді 2021 року -22.
Середньоденний заробітнок за останні два місяці роботи перед звільненням складає:
((15148,93+11595 грн)/ (20днів +22 дні)=636,77 грн.
Отже, сума загального середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу в період з 08 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року складає 49668.06 гривень (636.77 грн х 78 дн. = 49668.06 грн).
Крім того, ОСОБА_4 просила понесені витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної та касаційної інстанції в загальному розмірі 226000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 88 від 12 травня 2022 року, рахунки на оплату № 257 від 13 травня 2022 року, № 468 від 18 серпня 2022 року, № 573 від 13 липня 2023 року та № 806 від 24 жовтня 2023 року, квитанції про оплату наданих послуг № 72 від 14 травня 2022 року, № 105 від 20 серпня 2022 року, № 97 від 17 липня 2023 року та від 31 жовтня 2023 року, акти наданих послуг № 436 від 28 вересня 2022 року, № 391 від 28 вересня 2022 року, № 438 від 18 липня 2023 року та № 551 від 01 листопада 2023 року. 
Отже, позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22600 грн у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної та касаційної інстанцій.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 22 600 (двадцять дві тисячі шістсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Відділ організації діяльності закладів освіти Радехівської міської ради, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – задовольнити.
Стягнути з Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 49 668 (сорок девять тисяч шістсот шістдесят вісім ) гривень 21 копійок.
Стягнути з Гімназії с. Станин Радехівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 22 600 (двадцять дві тисячі шістсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Ніткевич А.В.

Цяцяк Р.П.