Справа № 605/574/25
Провадження №2/605/78/2026

РІШЕННЯ 
Іменем України
04 червня 2026 року	м.Підгайці	

Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої - судді     Кравчук В. М.,
за участю секретаря судового засідання Лежигубської О.В.,
представниці позивачки      Луцишин Г.М. ,
відповідачки        ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Суть справи 
30.12.2025 ОСОБА_3 звернулася до Підгаєцького районного суду Тернопільської області із позовною заявою, поданою в її інтересах адвокаткою Луцишин Ганною Михайлівною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000553 від 28.06.2024, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО№1115837 від 03.09.2025), до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якій просить: 1) встановити факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) встановити факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3) визнати за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 1,67 га, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999 належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на земельну ділянку, площею 1,67 га, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999 належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування свого позову позивачка ОСОБА_3 зазначає, що вона народилася у сім`ї ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 1,67 га, яка розташована на території Мужилівської сільської ради Підгаєцького району (новоутвореного Тернопільського району) Тернопільської області, згідно державного акта, серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999. 
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 1,67 га, яка розташована на території Мужилівської сільської ради Підгаєцького району (новоутвореного Тернопільського району) Тернопільської області, згідно державного акта, серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999.
Після звернення позивачки до нотаріуса, їй було повідомлено, що у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо.
Оригінали правовстановлюючих документів втрачені.
Позивачка повідомляє, що у ОСОБА_5 не було інших спадкоємців, тому її батьки прийняли спадщину, а саме 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємці четвертої черги, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Позивачка звертає увагу, що ОСОБА_2 (відповідачка) є її рідною сестрою, а ОСОБА_4 (відповідач) є її племінником, сином її сестри - ОСОБА_9 , яка померла.
Враховуючи викладене, позивачка змушена звертатися до суду з проханням визнати право власності на спадкове майно та встановити юридичні факти.

Процесуальний рух справи
Ухвалою від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче судове засідання призначено на 03.02.2026 на 12 год. 00 хв.
20.01.2026 від відповідачки ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просить підготовче судове засідання проводити без її участі, заявлені позовні вимоги вона визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення.
03.02.2026 сторони в підготовче судове засідання не з`явилися. У день судового засідання від представниці позивача, адвокатки Луцишин Г.М. через систему «Електронний суд» була подана заява про розгляд справи без участі, в якій вона просить підготовче судове засідання проводити без участі позивачки і її представниці, позовні вимоги сторона позивачки підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Поштове відправлення, яким відповідачу направлено копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження та повідомленням про виклик станом на день проведення підготовчого судового засідання не повернулося.
Ухвалою від 03.02.2026 підготовче судове засідання у цій справі відкладене на 26 лютого 2026 року на 12 год. 00 хв. з повторним викликом сторін.
26.02.2026 підготовче судове засідання не проводилося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді і було відкладене на 31 березня 2026 року на 14 год. 00 хв.
31.03.2026 в підготовче судове засідання не з`явилася позивачка, однак її інтереси представляла адвокатка Луцишин Г.М. Від відповідачки ОСОБА_2 раніше надійшла заява, в якій вона просить підготовче судове засідання проводити без її участі. Відповідач ОСОБА_4 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання.
Разом із позовною заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, було подано клопотання про виклик свідків, які можуть підтвердити факти проживання однією сім`єю ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме: 
- ОСОБА_10 , яка проживає в АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_11 , яка проживає в АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 05.01.2026 з Монастириської державної нотаріальної контори, завідувач Войташек В.І., витребувано на адресу Підгаєцького районного суду Тернопільської області належним чином завірену копію спадкової справи №64771702, номер у нотаріуса 115, заведену після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
05.02.2026 до суду поштовим зв`язком від Монастириської державної нотаріальної контори надійшов лист-відповідь вих.№ 29/01-16 від 30.01.2026, яким повідомлено про те, що згідно з даними Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкову справу за № 115 за 2019 рік було заведено Підгаєцькою державною нотаріальною конторою.
У судовому засіданні сторона позивачки заявила клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а також просила про можливість подати додаткові докази до початку розгляду справи по суті в наступному судовому засіданні. Крім того, просила повідомлення відповідача ОСОБА_4 про судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, здійснити шляхом розміщення оголошення про його виклик на веб-сайті судової влади України.
Суд протокольно задовольнив вказані клопотання сторони позивачки.
Інших клопотань чи заяв, крім зазначених, до суду не надходило.
Ухвалою від 31.03.2026 підготовче провадження у цій справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті на 29 квітня 2026 року на 14 год. 00 хв. Також витребувано з Підгаєцької державної нотаріальної контори, завідувач Нискоклон В.І., копію спадкової справи №64771702, номер у нотаріуса 115, заведену після смерті ОСОБА_7 та задоволено клопотання про виклик свідків.
29.04.2026 в судове засідання для розгляду справи по суті позивачка не з`явилася, однак її інтереси представляла адвокатка Луцишин Г.М. Також з`явилися відповідачка ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Відповідач ОСОБА_4 не з`явився,хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про що є підтвердження в матеріалах справи.
В судовому засіданні для розгляду справи по суті після вступного слова сторін та допиту свідків оголошено перерву до 21 травня 2026 року на 10 год. 00 хв.
21.05.2026 в судове засідання для розгляду справи по суті з`явилася представниця позивача, адвокатка Луцишин Г.М. Інші учасники справи не з`явилися, при цьому належним чином повідомлялися про дату, час і місце його проведення. Попередньо клопотали про розгляд справи без їхньої участі.
Заслухавши думку представниці заявниці, суд ухвалив продовжити розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явилися, але були належним чином повідомлені про дату час, та місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
В судовому засіданні досліджено письмові докази, представниця позивачки надала пояснення по суті справи.
Заслухавши пояснення, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Тальською сільрадою Емельянівського району Красноярського краю 01 серпня 1954 року, позивачка ОСОБА_12 народилася народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Калініно Емельянівського району Красноярського краю, її батьками записані ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (арк.спр. 6).
Факт зміни дошлюбного прізвища заявниці підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Мужилівською сільською радою Бережанського р-ну Тернопільської області 09 серпня 1978 року, згідно з яким ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 09 серпня 1978 року у Мужилівській сільській раді Бережанського району Тернопільської області та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 » (арк.спр.6 зв.).
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно Козівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 21 липня 2016 року, батько позивачки, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської областіу віці 84 роки (арк.спр.7зв.).
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області 14 травня 2019 року, мама позивачки, ОСОБА_7 , 1930 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_3  в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської областіу віці 88 років (арк.спр.7).
Як зазначає позивачка, її мати ОСОБА_7 , прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 , як спадкоємиця четвертої черги, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що згідно з свідоцтвом на право власності на жилий будинок від 18 жовтня 1989 року належав колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_6 (голова двору), ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ;
- земельна ділянка, площею 1,67 га, яка розташована на території Мужилівської сільської ради Підгаєцького району (новоутвореного - Тернопільського району) Тернопільської області, що на підставі державного акта серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999, належала ОСОБА_6 (арк.спр.89-90);
- земельна ділянка, площею 1,67 га, яка розташована на території Мужилівської сільської ради Підгаєцького району (новоутвореного - Тернопільського району) Тернопільської області, що згідно державного акта серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999, належала ОСОБА_7 (арк.спр.90-91).
За інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.04.2026, суб`єктом права власності на земельну ділянку площею 1,6742 (кадастровий номер 6124885000:01:001:0224) та яка розташована на території Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, є ОСОБА_6 (арк.спр.91-91зв.). 
За інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.04.2026, суб`єктом права власності на земельну ділянку площею 1,6741 (кадастровий номер 6124885000:01:001:0225) та яка розташована на території Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, є ОСОБА_7 (арк.спр.92-92зв.). 
Із довідки №121 від 05.09.2025, виданої начальником КП Підгаєцьке районне бюро технічної інвентаризації, вбачається, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , з належними до нього будівлями і спорудами належав до типу «колгоспний двір», що складався з трьох членів, головою якого зазначений ОСОБА_6 . Документом, що підтверджує право власності є свідоцтво на право власності від 18 жовтня 1989 року, видане виконкомом Бережанської районної ради народних депутатів Тернопільської області на підставі рішення виконкому №235 від 17 жовтня 1989 року (арк.спр.21зв.-22).
Як зазначає позивачка, правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво на право власності на жилий будинок, видане 18.10.1989 на ім`я ОСОБА_6 , державний акт серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999 на ім`я ОСОБА_6 та державний акт серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999 на ім`я  ОСОБА_7 - втрачено.
Про втрату вказаних правовстановлюючих документів свідчить публікація оголошення в газеті «Вільне життя», яке було розміщене за зверненням позивачки (арк.спр.13, 14, 52, 53). 
Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.09.2019, державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори в Підгаєцькій державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 115, номер у спадковому реєстрі 64771702 (арк.спр.11зв.).
Маючи намір оформити спадщину після смерті матері, ОСОБА_3 звернулася до завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом Володимира Нискоклона , який в своєму листі за вих.№763/01-16 від 26.11.2025, повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні (шлюбні) відносини між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , та у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тож нотаріус рекомендував встановити факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та  ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також визнати право власності на спадкове майно у судовому порядку (арк.спр.12).
Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , спадкові справи не заводились, про що свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 26.12.2026 (арк.спр.10зв., 11).
Згідно з архівним витягом з погосподарських книг с.Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області за 1967-1970 роки ОСОБА_6 , 1929 р.н. та ОСОБА_18 , 1930 р.н. по відношенню до голови сім`ї записані як син та невістка (арк.спр.14 зв.-15).
Згідно з архівним витягом з погосподарських книг с.Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області за 1986-1990 роки серед членів господарства значилося троє осіб. ОСОБА_6 , 1929 р.н. (голова сім`ї), ОСОБА_18 , 1930 р.н. (дружина) та ОСОБА_5 , 1906 р.н., ступінь спорідненості останньої по відношенню до голови сім`ї не вказано (арк.спр.15зв.-16) 
Згідно з архівними витягами з погосподарських книг с.Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області за 1991-1995, 1996-2000 роки членами господарства також значаться ці ж троє осіб: ОСОБА_6 , 1929 р.н. (голова сім`ї), ОСОБА_7 , 1930 р.н., (виправлено з ОСОБА_15 на ОСОБА_19 ) (дружина) та ОСОБА_5 , 1906 р.н., ступінь спорідненості по відношенню до голови сім`ї не зазначено (арк.спр. 16зв.-17, 17зв.-18).
За архівним витягом з погосподарських книг с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області за 2001-2005 роки членами господарства надалі зазначено трьох осіб, серед яких ОСОБА_6 , 1929 р.н., записаний головою сім`ї, ОСОБА_7 , 1930 р.н., його дружиною, а ОСОБА_5 , 1906 р.н. - тіткою дружини. Відмітка «померла ІНФОРМАЦІЯ_1 » свідчить про смерть ОСОБА_5 в зазначений день (арк.спр.18зв.-19).
Згідно з архівними витягами з погосподарських книг с.Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області за 2006-2010, 2011-2015 роки членами господарства було дві особи: голова сім`ї ОСОБА_6 , 1929 р.н та ОСОБА_7 , 1930 р.н., дружина голови сім`ї. Відмітка «помер ІНФОРМАЦІЯ_2 » свідчить про смерть ОСОБА_6 (арк.спр.19зв.-2-, 20зв.-21). 
Відповідно до наданих суду довідок №572 та №573 від 18.09.2019, виданих виконкомом Мужилівської сільської ради, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент смерті був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_7 , 1930 р.н., яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (арк.спр.9 зв.-10). 
Згідно з довідкою №571 від 18.09.2019, виданою виконкомом Мужилівської сільської ради, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на момент смерті була зареєстрована і проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.9).
Зі слів відповідачки у справі ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_3 є її рідною сестрою, а відповідач ОСОБА_4 є її племінником, сином їхньої третьої сестри - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 16.12.2022 (арк.спр.8зв.).
За матеріалами спадкової справи (арк.спр.64-87), заведеної у Підгаєцькій державній нотаріальній конторі встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , позивачка та її сестри подали заяви про прийняття спадщини, а саме 19 вересня 2019 року (арк.спр.65-67).
Однак у документах, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , містяться неточності, які унеможливлюють підтвердження факту, що ОСОБА_7 була матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , й зокрема у їхніх свідоцтвах про народження прізвище матері записано як « ОСОБА_15 », а не « ОСОБА_19 » (арк.спр.70,73).
Відповідачка ОСОБА_2  позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила щодо їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_4 не спростував обставин, зазначених в позові, не скористався своїми процесуальними правами та загалом демонстрував пасивну поведінку, хоча про дату та час судового засідання належним чином повідомлявся за зареєстрованою адресою місця проживання та через веб-портал судової влади України.
У судовому засіданні, в порядку, встановленому ст.230 ЦПК України, були допитані свідки, які підтвердили встановлені в судовому засіданні факти, в тому числі факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини:
1) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області 26.02.1997, проживає по АДРЕСА_2 , сусідка;
2) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області 18.05.2000, проживає по АДРЕСА_2 , сусідка.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Суть справи полягає у встановленні факту проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленні факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнанні за ОСОБА_8 права власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 1,67 га, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999 належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на земельну ділянку, площею 1,67 га, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999 належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
За ч.6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи наведене, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19.

1. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

2. Відповідно дост.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст.3 Сімейного Кодекс уУкраїни про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.
Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

3. Відповідно до статей 120 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (далі - постанова ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося.
Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що зберіглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.
При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.
Відповідно до статті 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.
Правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні колгоспного двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що зберіглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК УРСР статті 120 - 127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563, якою врегульовано питання спадкування майна колгоспного двору.
Згідно з нормами гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вказала заявниця, її батьки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали по  АДРЕСА_1 , однією сім`єю до 05 березня 2014 року, тобто до часу відкриття спадщини. Разом з ними, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 (час відкриття спадщини) проживала  ОСОБА_5 . Факт проживання спадкодавціводнією сім`єю не менше як п`ять років, до часу відкриття спадщини підтверджується документально, а саме архівними витягами з погосподарських книг с.Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області за 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, а також довідкою, виданою виконкомом Мужилівської сільської ради 18.09.2019 та поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_20 . 
Житловий будинок, в якому проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з належними до нього будівлями і спорудами належав до суспільної групи «колгоспний двір», що підтверджується довідкою виданою начальником КП Підгаєцьке районне бюро технічної інвентаризації 05.09.2025.
Зважаючи на те, що у ОСОБА_5 не було спадкоємців першої, другої, третьої черг, то батьки позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли спадщину, а саме 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємці четвертої черги, які постійно проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини.
Доказами втрати правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва на право власності на житловий будинок від 18.10.1989 та державного акту серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999, виданих на ім`я ОСОБА_6 , а також державного акту серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999, виданого на ім`я  ОСОБА_7 , які засвідчують право на спадкове майно спадкодавців є оголошення в засобах масової інформації.
Встановлення факту проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також встановлення факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,є передумовою визнання за позивачкою права власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 1,67 га, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999 належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та на земельну ділянку, площею 1,67 га, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999 належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже цей факт породжує юридичні наслідки.
Суд в ході судового розгляду не здобув інформації про наявність інших спадкоємців після смерті спадкодавців (крім тих, що є відповідачами у цій справі), які б могли претендувати на спадкове майно. Відповідачка ОСОБА_2  позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення. Відповідач ОСОБА_4 не спростував позовні вимоги, не скористався своїми процесуальними правами, відзиву на позов не подав та загалом демонстрував пасивну поведінку. Право позивачки на прийняття спадщини ніким не оспорюється. Отже відмова у задоволенні позовних вимог фактично порушила б законне право позивачки на отримання і оформлення спадкового майна, яке залишилось після смерті її батьків. 
Позовні вимоги позивачки ніким не оспорюються і не спростовуються, мають для позивачки юридичне значення, оскільки від задоволення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових її прав, зокрема спадкових, а в позасудовому порядку прийняти і оформити спадщину не вдалося.Крім позивачки, ніхто не претендує на спадкове майно. 
Вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та підтвердженими письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Оцінивши докази, їх належність, допустимість, достовірність,встановлені судом обставини знайшли своє підтвердження в повному обсязі, тож суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити в повному обсязі.

Щодо судових витрат, то вимогу про стягнення з відповідачів суми сплаченого судового збору позивачка не заявляла, тому суд залишає їх за позивачкою.

На підставі ст. ст. 15, 16, 182, 328, 331, 391-392, 1216-1218, 1220, 1268, 1270, 1273, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 49, 76-81, 258, 259, 263, 265, 268, 293-294, 315-319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 

Визнати за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно за законом, а саме на земельну ділянку, площею 1,6742 га, кадастровий номер 6124885000:01:001:0224, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035294 від 30.12.1999 належала ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно за законом, а саме на земельну ділянку, площею 1,6741 га, кадастровий номер 6124885000:01:001:0225, що згідно з державним актом серії ІІІ-ТР №035293 від 30.12.1999 належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_21 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , тел. НОМЕР_9 .
Представник позивача: Луцишин Ганна Михайлівна , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10 , тел. НОМЕР_11 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_12 , тел. НОМЕР_13 .
Відповідач 2: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 , паспорт НОМЕР_14 , тел. НОМЕР_15 .

Повний текст рішення суду складено і підписано 04 червня 2026 року.

Суддя:	  	Валентина КРАВЧУК