ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2560/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
при секретарі Литвиненко І.П.,
за участю представника позивача Корнійчук І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ» (далі – товариство, ТОВ «ВЕЗ», позивач) звернулося в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відділ, Відділ ДВС) про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця Відділу ДВС Ірини Левчук ВП №80274316 від 18.02.2026 про стягнення виконавчого збору, винесену при примусовому виконанні наказу №903/874/23-1 господарського суду Волинської області, виданого 09.05.2025, та ВП №80273777 від 18.02.2026 про стягнення виконавчого збору, винесену при примусовому виконанні наказу №903/874/23-3 господарського суду Волинської області, виданого 27.05.2025.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.02.2026 головним державним виконавцем Відділу ДВС Левчук І.О. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№80274316 щодо виконання наказу господарського суду Волинської області від 09.05.2025 №903/874/23-1 та ВП №80273777 щодо виконання наказу господарського суду Волинської області від 27.05.2025 №903/874/23-3, боржником у яких є ТОВ «ВЕЗ».
Позивач зазначає, що 18.02.2026 вказаним державним виконавцем було винесено постанову ВП №80274316 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1578087,22 грн у рамках виконання наказу господарського суду Волинської області №903/874/23-1, а також постанову ВП №80273777 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 760631,54 грн у рамках виконання наказу господарського суду Волинської області №903/874/23-3.
Позивач вважає, що державний виконавець при винесенні вказаних вище постанов про стягнення виконавчого збору порушила вимоги законодавства України, а також вчинила протиправну бездіяльність, не винісши після відкриття виконавчого провадження постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки Законом №4213-IX від 14.01.2025 було доповнено Розділ ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 10 -5, зі змісту якого вбачається, зокрема, що тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті, а саме: постачальників універсальних послуг перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі.
Позивач покликається на те, що судова справа №903/874/23 міститься у передбаченому вказаним Законом переліку, що оприлюднений на офіційному веб-сайті НКРЕКП - Перелік учасників ринку електричної енергії, передбачений пунктом 10 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»
На переконання ТОВ «ВЕЗ», державний виконавець після винесення зазначених вище постанов про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2026 був зобов`язаний на підставі пункту 10-5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» зупинити вчинення заходів примусового виконання рішення, прийнятого за результатами розгляду судової справи №903/874/23, оскільки винесення постанови про стягнення виконавчого збору – це частина процесу примусового виконання рішення, який не міг бути продовжений в рамках цих спірних відносин.
З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 (а.с.23) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву представник Відділу ДВС проти позову ТОВ «ВЕЗ» заперечила та зазначила, що на виконання приписів частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено постанову №80274316 від 18.02.2026 про стягнення виконавчого збору з ТОВ «ВЕЗ» у розмірі 1578087,23 грн та постанову №80273777 від 18.02.2026 про стягнення виконавчого збору з ТОВ «ВЕЗ» у розмірі 760631,54 грн. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження.
Враховуючи зазначене, головний державний виконавець зазначає, що приймаючи постанови про стягнення виконавчого збору від 18.02.2026 ВП80274316 та №80273777, діяла на підставі та в межах і спосіб, встановлений приписами Закону №1404-VІІІ, у зв`язку з тим, що статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору. З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити (а.с.69-71).
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
На виконанні у Відділі ДВС перебувають виконавчі провадження:
№80274316, відрите постановою від 18.02.2026 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 09.05.2025 №903/874/23-1 щодо стягнення з ТОВ «ВЕЗ» на користь ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» 15435248,70 грн інфляційних втрат, 345623,46 витрат по сплаті судового збору (а.с.9зворот, 62, 65).
№80273777, відрите постановою від 18.02.2026 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 09.05.2025 №903/874/23-3 щодо стягнення з ТОВ «ВЕЗ» на користь ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» 7606315,44 грн 3% (а.с.10зворот, 45).
Одночасно із відкриттям виконавчих проваджень головним державним виконавцем Левчук І.О. 18.02.2026 винесені постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 1578087,22 грн (а.с.12зворот, 58) та у розмірі 760631,54 грн (а.с.11зворот).
03.03.2026 головним державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанови про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №802743161 та №80273777, оскільки на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг включено ТОВ «ВЕЗ» до Переліку учасників ринку електричної енергії, на яких поширюється пункт 10-5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.33, 52).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною першою, другою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону №1404-VIII.
Частинами першою, другою та четвертою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
При цьому частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII визначено вичерпний перелік обставин за наявності яких виконавчий збір не стягується, зокрема: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відтак, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір, державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.
Разом з тим, аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що відповідно до Закону №1404-VІІІ стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. При цьому стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. 
Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.10.2021 у справі №520/17933/2020.
З матеріалів справи слідує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними постановами про стягнення виконавчого збору у ВП №№80274316, №80273777, оскільки після винесення постанов від 18.02.2026 про відкриття виконавчого провадження відповідач мав пріоритетно застосувати пункт 10-5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII та зупинити вчинення будь-яких наступних виконавчих дій.
Щодо таких доводів ТОВ «ВЕЗ», суд зазначає наступне. 
Законом №4213-IX від 14.01.2025 «Про внесення змін до деяких законів України у сферах енергетики і теплопостачання щодо удосконалення окремих положень, пов`язаних із веденням господарської діяльності та дією воєнного стану в Україні» було доповнено розділ ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 10-5, зі змісту якого вбачається, зокрема, що тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті, а саме: постачальників універсальних послуг перед виробниками електричної енергії та гарантованим покупцем за договорами купівлі-продажу електричної енергії; постачальників універсальних послуг перед операторами систем розподілу за договорами про надання послуг з розподілу; постачальників універсальних послуг перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі; гарантованого покупця перед постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів; гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії за договорами купівлі-продажу електричної енергії; гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом та договорами про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії; оператора системи передачі перед гарантованим покупцем та постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; операторів систем розподілу перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі та договорами про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; виробників електричної енергії перед гарантованим покупцем за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів.
Суд звертає увагу на ту обставину, що 03.03.2026 головним державним виконавцем державної Левчук І.О. на виконання вищевказаної норми закону, за заявою позивача винесено постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №№80274316, №80273777 , оскільки на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг включено ТОВ «ВЕЗ» до Переліку учасників ринку електричної енергії, на яких поширюється пункт 10-5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.35,54).
Отже, відповідачем у повній мірі дотримано вимоги пункту 10-5 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1404-VIII.
Суд зауважує, що зупинення виконавчого провадження відповідачем (на виконання пункту 10-5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII), жодним чином не змінює визначених законом умов та підстав для відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору з боржника.
Як уже зазначалось судом, примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.
За такого правового регулювання та обставин справи суд погоджується з доводами відповідача, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору діяла на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №1404-VIII. 
Прийняття відповідачем спірних постанов з огляду на подальше зупинення вчинення виконавчих дій у вищезгаданих виконавчих провадженнях жодним чином не порушує законних прав та інтересів позивача, оскільки примусове стягнення коштів не здійснюється.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ТОВ «ВЕЗ», з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій