РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2026 року 	м. Рівне	№460/6604/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., за участю секретаря судового засідання Осташевської І.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Тіткова Г.М., представника відповідача Коваля Я.М., представника третьої особи Бобер А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівська обласна державна (військова) адміністрація, про скасування постанови і зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) із адміністративним позовом (позовною заявою) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач або Відділ ПВР), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.07.2025 №80579485 та зобов`язати державного виконавця у постанові про відкриття виконавчого провадження №80579485 вказати з текстом: Зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію зареєструвати направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 «Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській» вказаного в результативній частині адмінсуду від 11 липня 2025 року спр №460/10348/24 на протязі трьох місяців від дня видачі направлення від 18.10.2023 серії РВ №5153, що відповідає постанови КМУ від 16.12.1992 №706, в термін до 18.01.2024. 
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» 02.04.2026 державним виконавцем відповідача винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №80579485, однак, на думку позивача, вжиті державним виконавцем заходи з виконання рішення суду у справі №460/10348/24 є недостатніми, а винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є передчасним, як наслідок, постанова підлягає визнанню незаконною та скасуванню. Позивач стверджує про те, що на виконання рішення суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24 відповідачем зареєстровано направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023, однак, всупереч приписам пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 таке направлення не було зареєстроване протягом трьох місяців з дня його видачі Рівненською обласною державною адміністрацією, а фактично його реєстрація проведена лише 06.11.2025, що, на думку позивача, свідчить про неналежне виконання вказаного рішення суду та, відповідно, передчасність винесеної державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження №80579485. 
Відповідач подав до суду відзив, де просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про те, що на виконанні у відділі ПВР перебувало виконавче провадження №80579485 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду №460/10348/24 від 21.08.2025 про зобов`язання Львівської обласної державної адміністрації зареєструвати направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 «Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС". Відповідач стверджує про те, що на виконання вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №80579485 від 24.03.2026 Львівська обласна державна адміністрація листом від 25.03.2026 №5/5-3665/0/2-26/7-2.1 повідомила відділ ПВР про те, що станом на 06.11.2025 направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023, видане Рівненською обласною державною адміністрацією, було зареєстровано, що підтверджується відповідним направленням, яке містить підпис уповноваженої особи та відбиток печатки із зазначенням дати - 06.11.2025, про що також було повідомлено позивача листом Львівської обласної військової адміністрації від 11.11.2025 №ЗВГ-ВИХ1026/0/25. А тому 02.04.2026 державним виконавцем відповідача винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №80579485 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі, що, на думку відповідача, відповідає приписам пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на вказане відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Третя особа (Львівська обласна державна адміністрація) не скористалась своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову, водночас скористалась правом на подання усних пояснень щодо вказаного позову під час судового засідання, яке відбулось 28.05.2026. 
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана до суду 16.04.2026 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 16.04.2026.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 20.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, а розгляд і вирішення цієї справи вирішив здійснювати одноособово суддею за правилами загального позовного провадження з особливостями, що передбачені статтями 268, 269, 271, 272, 287 параграфу 2 глави 11 КАС України, встановив учасникам справи строки подання заяв по суті спору, призначив у справі судове засідання і витребував у відповідача докази (матеріали виконавчого провадження №80579485).
22.04.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із доданими до нього копіями матеріалів виконавчого провадження №80579485, які витребовувалися судом, а також заявлено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
У визначені судом дату і час судового засідання 07.05.2026 позивач в судове засідання не прибув, явки свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. 05.05.2026 позивач подав до суду заяву, у якій він просив суд розгляд справи перенести на інший термін, посилаючись при цьому на сімейні обставини. 
Ухвалою від 07.05.2026 суд відклав судове засідання у справі до 18.05.2025.
В судовому засіданні, яке відбулося 18.05.2025 з участю представників позивача та відповідача, суд постановив ухвалу, якою залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Львівську обласну державну адміністрацію (далі - третя особа), повідомив цю третю особу про призначені судом дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки про виклик, направив третій особі копію позовної заяви з додатками та встановив третій особі строк подачі до суду письмових пояснень щодо позову. 
Також у цьому судовому засіданні суд занесеною до протоколу судового засідання ухвалою оголосив перерву в судовому засіданні до 28.05.2026 для надання третій особі можливості подати письмові пояснення щодо предмета спору та вирішив продовжити строк підготовчого засідання на 20 днів. 
В судовому засіданні, яке відбулося 28.05.2026 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеною до протоколу судового засідання ухвалою закрив підготовче провадження у справі та перейшов до розгляду справи по суті, судове засідання з розгляду справи по суті призначив на 01.06.2026.
В судовому засіданні, яке відбулося 01.06.2026 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд заслухав сторін та їх представників, дослідив наявні у матеріалах справи докази та після судових дебатів занесеною до протоколу судового засідання ухвалою перейшов до стадії ухвалення і проголошення судового рішення і в цьому ж судовому засіданні суд проголосив вступну та резолютивну частини цього рішення суду.
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Заслухавши в судових засіданнях учасників справи та їх уповноважених представників, розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи учасників справи, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані ними письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24 адміністративний позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю, а також вирішено: визнати протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо не реєстрації направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 та зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію зареєструвати направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 "Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС".
На виконання вказаного рішення суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24 Рівненський окружний адміністративний суд видав 21.08.2025 виконавчий лист по адміністративній справі №460/10348/24 (далі – виконавчий лист або виконавчий документ), у резолютивній частині якого вказано про те, що суд вирішив: зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію зареєструвати направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 "Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС".
Відповідно до вказаного виконавчого листа боржником за цим виконавчим документом визначено Львівську обласну державну адміністрацію (вул. Винниченка, 18, м. Львів, Львівська обл., 79008, код ЄДРПОУ/РНОКПП 00022562), а стягувачем за цим виконавчим документом визначено ОСОБА_1 (вул. Нова, 13, с. Дібрівськ, Вараський р-н, Рівненська обл., 34041, код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ).
Позивач звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення від 11.07.2025 у справі №460/10348/24, яка була мотивована тим, що у резолютивній частині рішення суду не зазначено дати, з якої направлення на переселення повинно було зареєстроване/відмічено Львівською ОДА.
Ухвалою від 16.10.2025 суд відмовив у задоволенні заяви позивача про роз`яснення судового рішення. Вказана ухвала мотивована тим, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24 містить чіткі, зрозумілі та однозначні формулювання, що, у свою чергу, не створює жодних перешкод у її розумінні, сприйнятті та добросовісному виконанні, оскільки суд вказав імперативні дії, які зобов`язаний вчинити відповідач з метою виконання рішення суду. У резолютивній частині рішення від 11.07.2025 суд зобов`язав Львівську обласну державну адміністрацію зареєструвати направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 №706 "Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС". У вказаній ухвалі від 16.10.2025 суд також зазначив, що в прохальній частині позовної заяви позивач просив суд визнати дій неправомірними щодо не здійснення реєстрації направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 та зобов`язати зареєструвати таке направлення в установленому законом порядку, і в прохальній частині позовної заяви не було визначено вимог щодо дати, з якого часу повинно було зареєстроване/відмічено направлення на переселення Львівською ОДА.
24.03.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (далі – державний виконавець) за заявою стягувача (Кучинської Валентини Семенівни) від 09.03.2026 (штамп вхідної кореспонденції від 18.03.2026 №48821-31-26) (з доданим до неї оригіналом виконавчого листа) та на підставі статтей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80579485 з примусового виконання цього виконавчого листа №460/10348/24 від 21.08.2025, виданого Рівненським окружним адміністративним судом.
Водночас, 24.03.2026 державним виконавцем у виконавчому провадженні №80579485 були винесені постанови про стягнення з боржника (Львівської обласної державної адміністрації) витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.
На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №80579485 з примусового виконання виконавчого листа №460/10348/24 від 21.08.2025, виданого Рівненським окружним адміністративним судом, боржник у цьому виконавчому провадженні (Львівська обласна державна адміністрація) листом від 25.03.2026 №5/5-3665/0/2-26/7-2.1 повідомив державного виконавця про виконання рішення суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24. У цьому листі від 25.03.026 боржник зазначив, що 06.11.2025 ним було зареєстровано направлення на переселення ОСОБА_1 серії РВ №5153 від 18.10.2023, видане Рівненською обласною державною адміністрацією, що підтверджується вказаним направленням, яке містить підпис заступника голови Львівської обласної державної адміністрації, печатку, із зазначенням дати - 06.11.2025 (копію якого додано до вказаного листа), а також що листом обласної військової адміністрації від 11.11.2025 №3ВГ-ВИХ1026/0/25 було повідомлено позивача ОСОБА_1 про те, що «на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 по справі № 460/10348/24 та враховуючи виконавчий лист № 1 по адміністративній справі №460/10348/24, Львівська обласна військова адміністрація зареєструвала направлення на переселення серії РВ № 5153 від 18.10.2023 видане Рівненською обласною державною адміністрацією щодо переселення Вас разом з іншими членами сім`ї з с. Дібрівськ Вараського району Рівненської області у м. Львів Львівської області. Оригінал направлення на переселення серії РВ № 5153 від 18.10.2023 Ви можете отримати особисто звернувшись у департамент соціального захисту населення обласної державної адміністрації за адресою: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, каб. 112.». У вказаному листі боржник також наголошує на тому, що обставини з приводу дати, з якого часу повинно було зареєстроване/відмічено направлення на переселення Львівською ОДА, не були предметом позову, а відтак не можуть бути предметом дослідження на стадії виконавчого провадження.
Зі змісту наявної у матеріалах справи копії направлення серії РВ №5153 від 18.10.2023, долученого боржником до його листа від 25.03.2026 №5/5-3665/0/2-26/7-2.1, вбачається, що позивачу надано право на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування у м. Львів, Львівської області, про що зазначено у вказаному направленні з проставленням підпису заступника голови адміністрації, печатки Львівської ОДА та дати реєстрації такого направлення – 06.11.2025. 
02.04.2026 державним виконавцем відповідача на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №80579485 у зв`язку з фактичним виконанням вимог виконавчого документу в повному обсязі.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження №80579485 від 02.04.2026, позивач звернувся 16.04.2026 до суду із адміністративним позовом про її скасування.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Відповідно до норм частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII).
Так, в розумінні статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404 належать примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Окремими пунктами частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:
1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню;
2) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3);
3) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (пункт 14);
4) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за актами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (пункт 18);
5) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19);
6) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача (пункт 20);
7) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Частинами 2-3 статті 63 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 21 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, статтею 39 Закону №1404-VIII закріплено підстави закінчення виконавчого провадження, однією з яких є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII).
Зі змісту оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження №80579485 від 02.04.2026 суд встановив, що така винесена на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, а при прийнятті вказаної постанови державний виконавець виходив з того, що листом від 25.03.2026 № 5/5-3665/0/2-26/7-2.1 боржник повідомив відділ про те, що 06.11.2025 ним було зареєстровано направлення на переселення ОСОБА_1 серії РВ №5153 від 18.10.2023, видане Рівненською обласною державною адміністрацією, що також підтверджується вказаним направленням, яке містить підпис заступника голови Львівської обласної державної адміністрації, печатку, із зазначенням дати 06.11.2025, а листом обласної військової адміністрації від 11.11.2025 №3ВГ-ВИХ1026/0/25 було повідомлено позивача ОСОБА_1 про те, що «на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 по справі № 460/10348/24 та враховуючи виконавчий лист № 1 по адміністративній справі №460/10348/24, Львівська обласна військова адміністрація зареєструвала направлення на переселення серії РВ № 5153 від 18.10.2023 видане Рівненською обласною державною адміністрацією щодо переселення Вас разом з іншими членами сім`ї з с. Дібрівськ Вараського району Рівненської області у м. Львів Львівської області. Виходячи з вищезазначеного вимоги виконавчого документу виконано фактично і повному обсязі.
У ході розгляду справи суд встановив, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24, 21.08.2025 судом було видано виконавчий лист по адміністративній справі №460/10348/24, у резолютивній частині якого вказано про те, що суд вирішив: зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію зареєструвати направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 "Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС".
Як слідує зі змісту листа боржника у виконавчому провадженні від 25.03.2026 № 5/5-3665/0/2-26/7-2.1 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у адміністративній справі №460/10348/240 Львівською обласною державною адміністрацією було виконано повністю в добровільному порядку ще 06 листопада 2025 шляхом реєстрації направлення на переселення ОСОБА_1 серії РВ №5153 від 18.10.2023 виданого Рівненською обласною державною адміністрацією, що підтверджується вказаним направленням, яке містить підпис заступника голови Львівської обласної державної адміністрації, печатку, із зазначенням дати - 06.11.2025. 
При цьому, боржник у вказаному листі наголошує на тому, що обставини з приводу дати, з якого часу повинно було зареєстроване/відмічено направлення на переселення Львівською ОДА, не були предметом позову, а відтак не можуть бути предметом дослідження на стадії виконавчого провадження.
Позивач стверджує про те, що відповідно до приписів пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 реєстрація направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 повинна була відбутися протягом трьох місяців з дня його видачі Рівненською обласною державною адміністрацією, у той час як Львівською ОВА (боржником у виконавчому провадженні) така реєстрація була фактично проведена 06.11.2025, тобто після спливу тримісячного строку.
З цього приводу суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 №706 затверджено Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (далі – Постанова №706).
Відповідно до пункту 3 вказаної Постанови, на який також посилається позивач як такий, що не дотриманий боржником у виконавчому провадженні, для забезпечення житлом громадян, які самостійно переселяються з населених пунктів, віднесених до радіоактивно забруднених, державні адміністрації областей за місцем переселення щорічно до 15 жовтня подають Міністерству у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відомості про кількість громадян (сімей), які виявили бажання одержати житлові приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або житлово-будівельних (житлових) кооперативів, побудувати житловий будинок або придбати будинок (квартиру) у власність, та про потребу в капітальних вкладеннях на будівництво і придбання житла.
Суд зазначає, що вказаний пункт Постанови №706 не містить у собі вказівки на строк реєстрації направлення на переселення. У свою чергу, відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого Постановою №706, громадяни зобов`язані зареєструватися в обласній державній адміністрації за обраним місцем проживання протягом трьох місяців з дня одержання направлення. Якщо громадянин протягом цього терміну не зареєструвався, направлення втрачає чинність.
При цьому, суд вважає слушними доводи третьої особи (боржника у виконавчому провадженні) про те, що приписи вказаної Постанови Кабінету Міністрів України та Порядку, затвердженого цією Постановою, не містять норми, якою встановлено вимоги щодо дати, з якого часу обласною державною адміністрацією повинно було б бути зареєстроване/відмічено направлення на переселення. Крім того, суд також зауважує, що позивачем не наведено обґрунтованих доказів про те, яким чином на виконання рішення суду обласна державна адміністрація уповноважена здійснювати таку реєстрацію направлення на переселення з позначенням її минулою датою (заднім числом). 
Слід також зазначити, що за результатами розгляду заяви позивача про роз`яснення судового рішення від 11.07.2025 у справі №460/10348/24, яка була мотивована тим, що у резолютивній частині рішення суду не зазначено дати, з якої направлення на переселення повинно було зареєстроване/відмічено Львівською ОДА, суд ухвалою від 16.10.2025 відмовив у її задоволенні. При цьому, вказана ухвала мотивована тим, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24 містить чіткі, зрозумілі та однозначні формулювання, що, у свою чергу, не створює жодних перешкод у її розумінні, сприйнятті та добросовісному виконанні, оскільки суд вказав імперативні дії, які зобов`язаний вчинити відповідач з метою виконання рішення суду. Суд у вказаній ухвалі звернув увагу на те, що в прохальній частині позовної заяви позивач просив суд визнати дії неправомірними щодо не здійснення реєстрації направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 та зобов`язати зареєструвати таке направлення в установленому законом порядку, водночас у прохальній частині позовної заяви не було визначено вимог щодо дати, з якого часу повинно було зареєстроване/відмічено направлення на переселення Львівською ОДА.
Окрім того, у ході розгляду справи суд також встановив, що позивач 19.05.2026 звертався до суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем (Львівською ОДА) на виконання рішення суду, у порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача (Львівську ОДА) щодо неналежного виконання рішення суду від 11.07.2025 - реєстрації направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 № 706 «Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» та зобов`язати вжити заходи задля належного виконання судового рішення.
Однак, за результатами розгляду вказаної заяви позивача суд ухвалою від 21.05.2026 відмовив у її задоволенні з підстав встановлення факту виконання відповідачем рішення суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24 шляхом реєстрації 06.11.2025 направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023. З огляду на вказане суд під час винесення вказаної ухвали від 21.05.2026 дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування заходів судового контролю у порядку статті 383 КАС України. 
Суд зазначає, що обов`язковість судових рішень гарантується статтею 129-1 Конституції України, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та практикою Європейського суду з прав людини. Відтак, судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання визначені у Законі України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).
Відповідно до статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд з наявного у матеріалах справи направлення серії РВ №5153 від 18.10.2023 та долученого боржником до його листа від 25.03.2026 №5/5-3665/0/2-26/7-2.1 встановив, що позивачу надано право на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування у м. Львів, Львівської області, про що зазначено у направленні серії РВ №5153 від 18.10.2023 з проставленням підпису заступника голови адміністрації, печатки Львівської ОДА та дати реєстрації такого направлення – 06.11.2025, про що позивача було повідомлено листом Львівської обласної військової адміністрації від 11.11.2025 № ЗВГ-ВИХ1026/0/25. 
Отже, виходячи з наведеного та враховуючи резолютивну частину виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №460/10348/24, відповідно до якої суд вирішив: зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію зареєструвати направлення на переселення серії РВ №5153 від 18.10.2023 відповідно до 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року №706 "Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС", суд вважає виконаним рішення суду від 11.07.2025 у справі №460/10348/24 у відповідності до його резолютивної частини, що у свою чергу вказує на наявність передбачених законом підстав для винесення відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження №80579485 від 02.04.2026 у зв`язку з фактичним виконання такого рішення. 
При цьому, суд зауважує, що у державного виконавця відсутні повноваження щодо зобов`язання боржника вчинити певні дії, які не встановлені виконавчим документом, яким у цьому випадку є виконавчий лист, виданий Рівненським окружним адміністративним судом від 21.08.2025 у справі №460/10348/24.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права суд дійшов до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження 80579485 від 02.04.2026, діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо її протиправності є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. 
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу приписів чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для справи, у зв`язку із чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 241-246, 287 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівська обласна державна (військова) адміністрація, про скасування постанови і зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01001; код ЄДРПОУ: 00015622);
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Львівська обласна державна (військова) адміністрація (місцезнаходження: вул. Винниченка, буд. 18, м. Львів, Львівська обл., 79008; код ЄДРПОУ: 00022562).
Повний текст рішення складений 04 червня 2026 року.

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК