cправа № 752/17592/25 
провадження №: 2/752/1588/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши в приміщенні суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», в особі представника Сечка С.В., звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.03.2023 року о 09:55 год. у м. Києві по вул. Г. Оборони сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «АЗЛК», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3 були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2805-23-00023 від 06.01.2023 року.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року у справі № 752/7196/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу.
Страхувальник за Договором страхування звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 30 березня 2023 року.
Заяву було розглянуто на підставі: Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 30.03.2023 року; рахунку на оплату покупцеві № 611 року від 04 квітня 2023 року; Акту про надання виробничих послуг № 209 від 29 травня 2023 року; страхового акту № STOKA-1000001304 від 11 квітня 2023 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 11 квітня 2023 року; страхового акту № STOKA-1000001304/1 від 22 лютого 2024 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 22 лютого 2024 року.
Позивач, відповідно до умов Договору страхування, виплатив страхове відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі: 20790,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 47366 від 11 квітня 2023 року та в розмірі 4458,04 грн. та платіжною інструкцією № 57439 від 23 лютого 2024, що в сумі становить 25248,24 грн.
На момент дорожньо-транспортної угоди цивільно - правова відповідальністьвласника транспортного засобу «АЗЛК» державний номерний знак НОМЕР_4 , застрахована не була, а тому позивач має право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування з відповідача.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі: 25248,24 грн. та витрати сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2025 року відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України.
Ст. 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно із ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Суд встановлено, що 29.03.2023 року о 09:55 год. у м. Києві по вул. Г. Оборони сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «АЗЛК», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3 були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2805-23-00023 від 06.01.2023 року.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року у справі № 752/7196/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу.
У відповідності з ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1  у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не потребує доведення.
Страхувальник за Договором страхування звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 30 березня 2023 року.
Заяву було розглянуто, та на підставі: Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 30.03.2023 року; рахунку на оплату покупцеві № 611 року від 04 квітня 2023 року; Акту про надання виробничих послуг № 209 від 29 травня 2023 року; страхового акту № STOKA-1000001304 від 11 квітня 2023 року та розрахунок суми страхового відшкодування від 11 квітня 2023 року; страхового акту № STOKA-1000001304/1 від 22 лютого 2024 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 22 лютого 2024 року.
Позивач, відповідно до умов Договору страхування, виплатив страхове відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі: 20790,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 47366 від 11 квітня 2023 року та в розмірі 4458,04 грн. та платіжною інструкцією № 57439 від 23 лютого 2024, що в сумі становить 25248,24 грн.
На момент дорожньо-транспортної угоди цивільно-правова відповідальністьвласника транспортного засобу «АЗЛК» державний номерний знак НОМЕР_4 , застрахована не була, а тому позивач має право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування з відповідача.
Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом.
Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку.
Ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 979 ЦК України визначено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Ст. 89 Закону України «Про страхування», страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України. Загальні умови страхового продукту включають: 1) визначення понять і термінів, що вживаються в договорі страхування; 2) умови страхового покриття за договором страхування; 3) права та обов`язки сторін, відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання умов договору; 4) порядок внесення змін, дострокового припинення чи розірвання договору, їх правові наслідки; 5) порядок відмови від договору страхування; 6) порядок дій у разі настання події, що має ознаки страхового випадку; 7) порядок розрахунку та умови здійснення страхових виплат; 8) підстави відмови у страховій виплаті; 9) порядок укладення договору страхування; 10) винятки із страхових випадків та обмеження страхування; 11) порядок вирішення спорів; 12) контактні дані для звернення у разі настання події, що має ознаки страхового випадку.
Згідно із п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Стаття 108 Закону України «Про страхування» регламентує, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналізуючи викладене вище, відповідач ОСОБА_1 , як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «УСГ» суму страхового відшкодування в розмірі 25248,24 грн.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 3028,00грн.
Керуючись ст.ст. 258-259 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП  НОМЕР_5 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (ЄДРПОУ 30859524, місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, IBAN НОМЕР_6 в АТ «Укргазбанк», МФО 320478) страхове відшкодування в загальному розмірі 25248 (двадцять п`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 24 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП  НОМЕР_5 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (ЄДРПОУ 30859524, місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, IBAN НОМЕР_6 в АТ «Укргазбанк», МФО 320478) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.
Текст рішення виготовлений 24.04.2026.

Суддя          Ю.Ю. Мазур