Справа № 577/1701/26
Провадження № 2/577/1168/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14 травня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області 

в складі:
головуючого-судді Гетьмана В.В.,
при секретарі Лиховоз Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотопі справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес позика” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
Представник ТОВ “Бізнес позика” звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути із ОСОБА_1 суму заборгованості за договором №539193-КС-001 про надання кредиту від 19.05.2025 р. в розмірі 44761,20 грн. Вимоги обгрунтовують тим, що 19.05.2025 р. між ТОВ “Бізнес позика” та ОСОБА_1 укладено договір № 539193-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку визначеному ст.12 Законом України “Про електронну комерцію”. ТОВ свої зобов`язання за вказаним договором виконало і надало відповідачці грошові кошти в сумі 19 тис. грн. шляхом перерахування на банківську карту № НОМЕР_1 . Боржниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти в сумі 18640 грн. Таким чином, ОСОБА_1 вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору. Станом на 15.02.2026 р. утворилась заборгованість на суму 44761,20 грн., з яких: 18030 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 20901,20 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 5560 грн. - сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ, 270 грн. - сума прострочених платежів за комісією, що і змусило звернутися до суду. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала відзив, задоволенню позовув заявленому розмірі заперечує. 
Встановлено судом, що 19.05.2025 р. сторони уклали договір №539193-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) строком на 24 тижні, процентна ставка в день 1 %, фіксована, комісія за видачу кредиту 3800 грн., загальний розмір кредиту 19 тис. грн., термін дії договору до 03.11.2025 р . (а.с.12-25). 
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір,укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій Формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.6 ст. Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19.
Суд також звертає увагу на те, що реквізити, які містяться в п. 12 спірного договору співпадають з реквізитами відповідача, які зазначені в позовній заяві, а тому можна дійти висновку, що під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідач надала усі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів позичальника для отримання грошових коштів (позики), зокрема, прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону, номер банківської картки для перерахування коштів, електронну адресу, адресу проживання. Даний факт відповідачем не спростовано.
У суду не виникло жодних сумнівів, що сторони уклали спірний договір.
Стороною відповідача на підтвердження своєї позиції достатніх доказів не долучено та не спростовано докази, надані стороною позивача на підтвердження укладення кредитного договору.
Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Бізнес Позика» та позичальником в електронній формі знайшов своє підтвердження. Між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у ТОВ «Бізнес Позика» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
Щодо посилань ОСОБА_1 про відсутність доказів перерахування коштів (тіла кредиту), то суд приходить до наступного. 
На виконання умов укладеного кредитного договору, кредитодавцем 19.05.2025 р. надано позичальнику грошові кошти в розмірі 19000 грн., шляхом перерахування на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ “ПРОФІТГІД” та випискою по рахунку АТ КБ “Приват банк» (а.с. 26, 67-69, 76-78).
При цьому платіжна картка №4149-6090-4135-7114 вказана в анкеті клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) ТОВ «Бізнес Позика» (а. с. 11) та в п. 12 спірного договору як електронний платіжний засіб відповідача.
В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №759/11453/20 зроблено правовий висновок про те, що виписка за картковим рахунком, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19).
Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 24.02.2026 р. утворилась заборгованість, яка становить 44761,20 грн, з яких: 18030 грн - заборгованість за кредитом, 20901,20 грн. - заборгованість по відсоткам, 270 грн. - заборгованість по комісії, 5560 грн. - заборгованість по штрафам (а.с. 30). 
Відповідно до п. 2.1 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ “Бізнес позика”.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконала в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернула належні до сплати грошові суми, оскільки здійснила платежі на загальну суму 18640 грн, порушуючи встановлений графік обов`язкових платежів.
ТОВ, заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просить у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована стандартна ставка в день 1 % за кожен день користування кредитом.
Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що законність встановлення фіксованої відсоткової ставки встановлена договором і доказуванню при розгляді даної справи не підлягає.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом відбувалося у межах визначеного сторонами строку кредитування, зокрема, з 19.05.2025 р. по 03.11.2025 р. Загальна сума нарахованих відсотків становить 20901,20 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору не змінювалася.
Заперечуючи проти стягнення з неї заборгованості у заявленому позивачем розмірі, відповідач фактично не погодилась з наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунком суми заборгованості. Проте ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності кредитної заборгованості у заявленому товариством розмірі. 
Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п. 2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, що, з огляду на неналежність виконання ОСОБА_1 зобов`язань, був інакшим (більшим), ніж викладено у графіку платежів.
Виходячи з вищевикладеного, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 18030 грн - заборгованість за кредитом, 20901,20 грн. - заборгованість по відсоткам, 270 грн. - заборгованість по комісії, загалом 39201,20 грн.
Що стосується стягнення заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ, то суд приходить до такого висновку. 
Суд враховує, що відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 19.05.2025 р., тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Тому, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в сумі 5560 грн. є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи, що задоволено 87,58 відсотків заявленої суми, то судовий збір слід покласти на відповідача в розмірі 2331,73 грн.
Керуючись ст.ст.4, 15, 16, 1049, 1054, 509, 512, 514, 526, 527, 530, 625, 1077, 1078 ЦК України, ст. ст.3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 141, 137, 263-265, 273, 280, 282, 354-355 ЦПК України,
УХВАЛИВ: 
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес позика”, код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, 39201 (тридцять дев`ять тисяч двісті одна) грн. 20 коп. за договором №539193-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 19.05.2025 року та 2331 (дві тисячі триста тридцять одна) грн. 73 коп. судового збору. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес позика”, код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 . 

Суддя Гетьман В.  В.