ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2026 р. справа № 300/4991/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє Зубченко Ірина Іванівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – 16 Регіональна військово-лікарська комісія про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
Зубченко І.І. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – 16 Регіональна військово-лікарська комісія про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до висновку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладеного у довідці від 25.06.2024 за №183/7455, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку статті 16 "а" Графи ІІ Розкладу хвороб. На запит представника позивача від 20.06.2025, відповідач листом від 26.06.2025 за №13772 повідомив, що затверджене свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 станом на 26.06.2025 від 16 ЦВЛК міста Львова на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надходило. Одночасно, повідомлено про необхідність ОСОБА_1 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження нової ВЛК. Представник позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаправленні на розгляд обласної ВЛК, для подальшого направлення до 16 Регіональної військово-лікарської комісії міста Львова на затвердження свідоцтва про хворобу від 25.06.2024, складеного за результатом медичного огляду ОСОБА_1 .
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2025, судова справа № 300/4991/25 передана головуючому судді Боброву Ю.О.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
28.08.2025 судом постановлено ухвалу про витребування доказів.
На підставі розпорядження керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 за № 677, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 23.03.2026 № 11 та на виконання частини 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 300/4991/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2026, судову справу № 300/4991/25 передано головуючому судді Матуляку Я.П.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач своїм правом на подання відзив на позовну заяву не скористався.
Третя особа своїм правом на подання пояснень щодо заявленого позову не скористалась.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті, встановив таке.
Згідно висновку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладеного у довідці від 25.06.2024 за №183/7455, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку статті 16 "а" Графи ІІ Розкладу хвороб. (а.с.7).
З метою актуалізації даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, 20.06.2025 представником позивача направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 адвокатський запит (а.с.10).
Листом від 26.06.2025 за №13772 відповідач повідомив представника позивача про те, що затверджене свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 станом на 26.06.2025 від 16 ЦВЛК міста Львова на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надходило. Одночасно, повідомлено про необхідність ОСОБА_1 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження нової ВЛК (а.с.13).
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої, третьої статті 1 цього Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина сьома статті 1 Закону № 2232-XII).
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-XII з метою якісного проведення призову військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби зазначеній категорій осіб проводиться військово-лікарська комісія.
Відповідно до статті 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України Про національну безпеку України.
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення, це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.
Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За правилами пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення, основними завданнями військово-лікарської експертизи у тому числі є:
добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;
аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я;
Таким чином, законодавчо закріплено, що з метою якісного призову на військову службу громадян за станом здоров`я, таким особам проводиться військово-лікарська комісія, зокрема, для визначення ступеню придатності до військової служби. Разом з тим, визначення ступеню придатності до військової служби осіб зазначених у пункті 1.2 глави І розділу І Положення, належить до виключної компетенції військово-лікарської комісії та є одним із її основних завдань.
Згідно із абзацами першим, другим, четвертим, п`ятим, шостим, сьомим, дев`ятим пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення, штатні ВЛК є військово- медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК), ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
За визначенням підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення на ВЛК регіону покладається, зокрема:
організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;
розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення визначено, що ВЛК регіону серед іншого має право:
приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів.
Підпунктом 2.4.6 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення встановлено, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, до позаштатних постійно діючих ВЛК належать, зокрема, ВЛК ТЦК та СП.
За визначенням підпункту 2.5.2 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
Згідно із підпунктом 2.5.3 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, до складу ВЛК (ЛЛК) ТЦК та СП входять медичні працівники закладу охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, визначеного рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (голови обласної, Київської міської військових адміністрацій, а також районних військових адміністрацій та військових адміністрацій населених пунктів).
Відповідно до підпункту 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Підпунктами 2.8.1, 2.8.2 пункту 2.8 глави 2 розділу 1 Положення визначено, що ВЛК ТЦК та СП створюється у районному (міському) ТЦК та СП.
Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК.
Роз`яснення ВЛК регіону та ЦВЛК з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК ТЦК та СП.
Відповідно до підпункту 2.8.4 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення, на ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.
За правилами підпункту 2.8.6 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення, строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів.
За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.
Підпунктом 2.8.7 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення встановлено, що голова ВЛК при ТЦК та СП:
організовує роботу ВЛК;
перевіряє заповнення книги протоколів засідань ВЛК;
відповідно до результатів ВЛК перевіряє і підписує картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних (резервістів);
доповідає керівнику районного (міського) ТЦК та СП про результати проведення медичних оглядів ВЛК, засвідчує свій підпис у картках обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних (резервістів) та подає на перевірку книгу протоколів засідань ВЛК;
перевіряє відповідність записів і висновків лікарів про придатність громадян до військової служби під час мобілізації, в особливий період та обґрунтованість установлених діагнозів.
З наведеного слідує, що діяльність ВЛК організованих при ТЦК та СП чітко регламентується Положенням, здійснюється у визначеному складі та структурі, підпорядковується відповідним вищим ВЛК і повинна здійснюватися з урахуванням їхніх обов`язкових роз`яснень та рішень.
Відповідно до абзацу 5 пункту 3.8 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Таким чином, на виконання вимог абзацу 5 пункту 3.8 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_2 була зобов`язана протягом десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду ВЛК ОСОБА_1 направити відповідну постанову ВЛК (оформлену свідоцтвом про хворобу) на затвердження до військово-лікарської комісії (згідно адміністративно-територіальної зони відповідності відповідної штатної ВЛК).
Проте, в порушення абзацу 5 пункту 3.8 глави 3 розділу II Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, відповідачем було допущено бездіяльність щодо ненаправлення висновків військово-лікарської комісії щодо позивача (свідоцтва про хворобу) на затвердження.
Факт допущення бездіяльності відповідачем, підтверджується також листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.09.2025, згідно з яким, медичні документи громадянина ОСОБА_1 , для вивчення лікарями-спеціалістами ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , не надходили (а.с.29).
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на всі встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – 16 Регіональна військово-лікарська комісія (код ЄДРПОУ 08380628, вул. Стрийська, 73-А, м. Львів, Львівська область, 79031) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання процедури направлення для перевірки свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 до ВЛК обласного ТЦК та СП, для подальшого направлення до 16 Регіональної військово-лікарської комісії.
Зобов`язати військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) направити свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 для перевірки та подальшого направлення до 16 Регіональної військово-лікарської комісії. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Суддя     Матуляк Я.П.