ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5941/24  Номер провадження 22-ц/814/1747/26	Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:
визнати вивішену об`яву на стіні будинку з обвинуваченням та виразом про неї «як крадійку», повідомлення на зборах на сайті ОСББ та в газеті «Зоря Полтавщини», які ганьблять її особу та місять неправдиву інформацію,
зобов`язати відповідача у офіційних держалах опублікувати інформацію про те, що вона дійсно оговорила її не маючи на те жодних підстав та доказів,
стягнути моральну шкоду 150000 грн. та судові витрати.
Вимоги обґрунтовані тим, що з 24.04.2016 вона працювала головним бухгалтером та одночасно головою ОСББ 17 «А» за адресою АДРЕСА_1 . 
Між тим, відповідач рейдерським шляхом 09.04.2017 відсторонила її на підставі формального протоколу про обрання її головою ОСББ на 6 місяців та звинуватила її в крадіжці коштів в сумі 51638 грн.
Відкриті стосовно неї кримінальні провадження були закриті в зв`язку з відсутністю складу злочину.
Розповсюдивши відносно неї співвласникам будинку негативну інформацію про те, що вона є шахрайкою та крадійкою, принизила її честь, гідність та ділову репутацію, чим завдала значної моральної шкоди. 

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано, що розміщене ОСОБА_2 оголошення на стіні будинку по АДРЕСА_1 такого змісту: «Увага 23.06.2017 було проведено коригування сум, що не пройшли по системі ВАС на утримання дому за період червень 2016 червень 2017 р.», з таблицею та цифрами, «сума коригувань 13279,89» та написом «..Ці кошти осіли в кармані ОСОБА_3 скажіть їй велике дякую» містить недостовірну інформацію, а саме слова (в перекладі українською мовою) «.. Ці кошти осіли в кармані ОСОБА_3 скажіть їй велике дякую».
Зобов`язано ОСОБА_2 спростувати вищенаведену недостовірну інформацію таким же способом яким вона була оприлюднена (шляхом розміщення оголошення зі спростуванням на стіні будинку по АДРЕСА_1 ).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
Відмовлено у задоволенні позову в частині решти позовних вимог.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір 605,60 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2080 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про поширення відповідачем недостовірної інформації стосовно позивача щодо крадіжки нею коштів ОСББ, яке не знайшло свого підтвердження та відповідно про наявність підстав для спростування такої інформації та для відшкодування моральної шкоди. 

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, зобов`язавши її спростувати інформацію в спосіб її розповсюдження, хоча позивач не висувала таких вимог.
Звертає увагу, що висловлена інформація є її оціночним судженням, а відтак його поширення не тягне правових наслідків у вигляді відшкодування моральної шкоди, наявність якої вважає недоведеною позивачем.
Вказує, що розміщене нею оголошення стосовно позивача було розміщено від імені ОСББ, головою якого вона на той час і була, а отже відповідачем має бути саме юридична особа – ОСББ.

Також апеляційна скарга була подана і позивачем ОСОБА_1 , яка просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. скасувати та задовольнити її позов в цій частині в повному обсязі, стягнувши з відповідача 150000 грн. моральної шкоди, оскільки вона незаконно була відсторонена з посади голови та бухгалтера ОСББ, не отримувала заробітну плату та відносно неї було розповсюджено недостовірну інформацію.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є мешканцями будинку17а АДРЕСА_1 . 
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , ФОП та громадських формувань, дата видачі виписки 12.05.2016, ОСОБА_1 зазначена керівником ОСББ 17а вул. Московська, а згідно наказу №2 ОСББ від 29.01.2016 прийнята на роботу на посаду бухгалтера з 01.02.2016.
Протоколом №1 засідання правління ОСББ 17а вул. Московська від 09.04.2017 обрано головою правління Славну В.Г., а згідно наказу №2 від 30.06.2017 прийнято ОСОБА_2 на роботу на посаду голови правління з 01.07.2017 до 09.10. 2017.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юросіб, ФОП та громадських формувань, дата видачі виписки 18.04.2017, ОСОБА_2 зазначена керівником ОСББ 17а вул. Московська.
В оголошенні, що було розміщено на будинку по АДРЕСА_1 , наявний зміст «Увага 23.06.2017 було проведено коригування сум, що не пройшли по системі ВАС на утримання дому за період червень 2016 червень 2017 р..» (з таблицею та цифрами) «сума коригувань 13279,89» та написом рос «Эти деньги осели в кармане ОСОБА_4 скажите ей большое спасибо», в перекладі «.. Ці кошти осіли в кармані ОСОБА_5 скажіть їй велике дякую».
Вважаючи наявними в діях попереднього керівника ОСББ кримінального правопорушення, голова правління ОСББ ОСОБА_2 подала заяву до правоохоронних органів.
Кременчуцьким відділом поліції на підставі зазначеної заяви були внесені 09.08.2017 до ЄРДР за №12017170090002924 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України стосовно розтрати майна та зловживання службовим становищем ОСОБА_1 як посадовою особою. 
В подальшому, за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, до ЄРДР 25.09.2017 за №12018170090003496 поліцією внесені відомості за ч. 1 ст. 383 КК України, за фактом завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення.
Під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №12017170090002924 було проведено судову економічну експертизу №148/149 від 20.07.2018.
Згідно висновку вказаної експертизи, в акті № 1 від 27.05.2017 «Про ревізію фінансово-господарської діяльності ОСББ за період з 27.01.2016 до 12.05.2017», проведеної контрольно-ревізійною комісією ОСББ, збитки нанесені ОСББ 17 «А» вул. Московська головою правління ОСББ Сєріковою Г.Й., на загальну суму 7030 грн. - не визначені.
Постановою слідчого СВ Кременчуцького ВП від 30.09.2019 кримінальне провадження №12018170090003496 було в зв`язку з неможливістю встановити особу яка скоїла дане правопорушення.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд встановив факт поширення ОСОБА_2 недостовірної інформації стосовно ОСОБА_1 щодо крадіжки нею коштів ОСББ, яке не знайшло свого підтвердження, а відтак спричинило позивачу моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню в порядку захисту честі, гідності та ділової репутації позивача. 

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами наявність тривалого конфлікту між ними з приводу обіймання посади голови ОСББ 17а АДРЕСА_1 , в якому спочатку таку посаду обіймала ОСОБА_1 , а потім ОСОБА_2 . 
Саме після обрання ОСОБА_2 новим керівником в ОСББ було проведено коригування сум оплати на утримання будинку та з`явилося відповідне оголошення з розміром коригування 13279,89 грн., в якому малось таке речення (мовою оригіналу ) «Эти деньги осели в кармане ОСОБА_6 скажите ей большое спасибо».
Факт розміщення такої інформації для загального огляду мешканцям будинку не заперечувався відповідачем в суді першої інстанції, яка зазначену обставину визнала та пояснила мотиви написання нею як новим керівником ОСББ такого оголошення. 

Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року зазначено, що «при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
В даному випадку, суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем були здійснені дії по поширенню негативної інформації щодо позивача як колишнього керівника ОСББ, яка не відповідає дійсності та порушує її особисті немайнові права, а відтак у відшкодування спричиненої останній моральної шкоди, дотримуючись принципів справедливості та співмірності, стягнув 3000 грн.
Такий висновок є правомірним, оскільки в даних правовідносинах судом встановлені всі обставини правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди, а саме: поширення інформація, яка не відповідала дійсності і була оприлюднена для ознайомлення з нею всіх мешканців будинку, стосувалася конкретно ОСОБА_1 як колишнього керівника об`єднання, містила вислови, які принижують честь, гідність та ділову репутацію останньої. 
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Зазначені в об`яві твердження про осідання коштів в кишені ОСОБА_1 , тобто розтрата коштів, не знайшли свого підтвердження, що також доводиться висновком експерта в рамках кримінального провадження, а протилежних доказів щодо достовірності інформації про крадіжку коштів ОСББ ОСОБА_2 не надано.
Доводи апелянта ОСОБА_2 не спростовують висновків місцевого суду та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує скасування чи зміну судового рішення.
Так, посилання на пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим, з огляду на наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповнення внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Україні метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У той же час, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на територіях України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину.
В подальшому такий строк дії карантину на території України відповідно до постанов Кабінету Міністрів України було неодноразово продовжено, та діяв до 01.07.2023.
Також, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнних стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час.
Законом України від 15 березня 2020 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Таким чином судова колегія приходить до висновку про відсутність пропуску строку позовної давності при зверненні ОСОБА_1 до суду, оскільки такі строки продовжувалися в період дії спочатку – карантину, а потім – з підстав введення в Україні воєнного стану.
Безпідставним є твердження ОСОБА_2 щодо виходу суду за межі заявлених позовних вимог, оскільки в резолютивній частині суд зобов`язав її спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на дошці оголошень будинку, хоча таких вимог не заявлялося.
В своїй позовній заяві ОСОБА_3 просила зобов`язати ОСОБА_2 опублікувати інформацію у офіційних джерелах, що вона оговорила її.
В п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року визначено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.
Враховуючи встановлене судом розповсюдження недостовірної інформації шляхом розміщення відповідного оголошення на будинку, місцевий суд обґрунтовано обрав саме такий спосіб її спростування, що відповідає критерію ефективності судового захисту. 
Посилання в апеляційній скарзі, що інформація стосовно позивача, яку суд визнав недостовірною є оціночним судженням, не береться колегією суддів до уваги, оскільки такі вислови мають характер ствердження про існування конкретних фактичних обставин, на доведення яких відповідач вже як новий керівник об`єднання зверталась до правоохоронних органів та ініціювала кримінальне переслідування позивача як колишнього голови ОСББ, 
Так, в оформленому відповідачем оголошенні чітко було зазначено конкретні факти, а саме суму коштів, прізвище особи, яка здійснила їх привласнення, що є фактичним твердженням та суперечить поняттю оціночного судження.

Що стосується визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди, з яким не погоджується позивач ОСОБА_1 та в своїй апеляційній скарзі прохає стягнути з відповідача 1500000 грн., колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб 
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 1 статті 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі.
Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №487/6970/20).
Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що такий розмір стягнення відповідає характеру порушеного права, враховує тривалість завданої шкоди, глибину її душевних страждань та переживань, час, витрачений на захист своїх прав, а також вимоги розумності та справедливості.
Доводи апелянта ОСОБА_1 про необхідність стягнення моральної шкоди в сумі 150000 грн. колегія суддів відхиляє як безпідставні, враховуючи, що розмір відшкодування не повинен призводити до надмірного збагачення постраждалої особи, а має бути достатнім для розумного задоволення її потреб. 
Доказів які б підтверджували, що розмір відшкодування має становити саме 150000 грн. позивачем не надано.
Відхиляються також і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині з підстав недоведеності завдання моральної шкоди, оскільки завдання останньої доводиться розповсюдженням відносно ОСОБА_1 недостовірної інформації, необхідністю її спростування, захисту своїх прав в судовому порядку, що змінює усталений ритм життя та спричиняє моральну шкоду.
За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 21 травня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин