Справа № 420/22338/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 213665536, місце знаходження: 18007, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 липня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 213665536, місце знаходження: 18007, м. Черкаси, вул.. Смілянська, 23), в якій відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 21 липня 2025 року (сформовано в ЕС 20.07.2025), позивачка просить:
- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №231850003140 від 18.03.2025 року про відмову у призначенні пенсії;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 27.06.1985 по 20.09.1986 на підставі трудової книжки та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. 
Ухвалою суду від 28 липня 2025 року після усунення недоліків, уточнену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після досягнення 60-річного віку, позивачка звернулася до Головного управління ПФУ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком. 
Проте, рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області 18.03.2025 року № 231850003140 року було відмовлено у призначенні пенсії. 
На думку позивача така відмова є протиправною та рішення підлягає скасуванню з огляду на те, що необхідність підтвердження періодів роботи для визначення стажу виникає лише у разі відсутності трудової книжки. 
Позивач звертає увагу, що її право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення відповідної документації на підприємстві. Також, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, а тим паче у документах, картках, особових справах, що ведуться на підприємстві. Неточність в записах в трудовій книжці, архівній довідці чи особистій справі не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. 
Відповідно до пункту 2 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Також, позивачка зазначає, що за приписами статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж- період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісячно сплачені страхові внески в сумі не меншій, нім мінімальний страховий внесок
З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.
До суду 07.08.2025 року (вхід. № ЕС/80990/25) від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) становить 60 років. Необхідний страховий стаж становить 31 рік.
Рішенням від 18.03.2025 №231850003140 Головним управлінням відмовлено в перерахунку пенсії за віком позивачу відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутністю необхідного страхового стажу - 31 років, в наявності лише 28 років 4 місяці 4 дні, що є недостатнім для права призначення пенсії.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що до страхового стажу не зараховано два періоди з 27.06.1985 по 20.09.1986 року та з 01.07.2000 по 08.12.2003 року.
Представник наголошує, що позивачу необхідно було надати дві довідки щодо перейменування та реорганізацію колгоспу та щодо відпрацьованого та встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі, також період з 01.07.2000 по 05.12.2002 року зараховано, як догляд за дитиною до 3-х років, проте період з 01.07.2000 року по 08.12.2003 року не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески.
До страхового стажу включається період роботи особи після 01.07.2000 лише за певних умов, а саме, виключно за умови сплати за таку особу страхових внесків. Зважаючи на положення Інструкції 16-6 та 21-1 у підприємства , у тому числі і у особи, що веде підприємницьку діяльність, наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України, відповідно до законодавства України.
Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Так, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Представник відповідача зазначає щодо не зарахування до страхового стажу роботи період роботи в колгоспі, що відповідно до статті 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у стаж зараховують роботу, яку виконували на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах незалежно від характеру та тривалості роботи і тривалості перерв.
Під час обчислення стажу роботи в колгоспі після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховують час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4. Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому випадку, коли не встановлювався мінімум трудової участі у громадському господарстві.
Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.
Однак, як зазначає представник, позивачем не надано інші документи, які підтверджують ці обставини, тому виключається підтвердження періоду навчання та стажу.
До суду 11.08.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли копії електронної пенсійної справи.
До суду 02.09.2025 року (вхід. ЕС/91204/25) від позивачки надійшло заперечення (відповідь) на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідно до якої просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Ухвала про відкриття була направлена Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області засобами поштового зв`язку, ухвалу було отримано 07.08.2025 року про що свідчить повідомлення про вручення, яке прийнято до суду 11.08.2025 року.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що по досягненню 60-річного віку, позивачка, 11.03.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою встановленого зразка № 411 про призначення пенсії за віком. 
До заяви додано:
Довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;
Паспорт;
Довідка про прийняття на роботу(навчання);
Пам`ятка пенсіонера;
Свідоцтво про народження;
Свідоцтво про народження дитини;
Свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові;
Свідоцтво РАГС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісті зниклим;
Трудова книжка НОМЕР_3 .
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсії – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
За результатами розгляду заяви за призначенням/перерахунку пенсії, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 231850003140 від 18.03.2025 року про відмову в призначені пенсії - відмовлено у призначенні пенсії.
Підставою для відмови вказано: 
Необхідний страховий стаж – 31 роки.
Страховий стаж особи становить – 28 років 04 місяці 04 дні.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 19.01.1984 НОМЕР_4 :
-Період роботи в колгоспі з 27.06.1985 по 20.09.1986, оскільки відсутні довідки про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі та відсутня інформація про перейменування та реорганізацію колгоспу;
-Період з 01.07.2000 по 08.12.2003, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5. Період з 01.07.2000 по 05.12.2002 зараховано, як догляд за дитиною до 3-х років.
Судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_4 від 19.01.1984 року відповідно до якої: 
Запис №3: 27.06.1985 – прийнята до членства колгоспу імені Жданова, зачислена вихователем дитячого садку, відповідно до наказу №9 від 24.07.1985 року;
Запис №4: 20.09.1986 – звільнена за власним бажанням, відповідно до наказу №10 від 30.09.1986 року.
Також, судом досліджено матеріали копій з електронної пенсійної справи позивачки, а саме свідоцтва про народження, свідоцтво про смерть, архівна довідка, що підтверджує, що вона перебувала членом КСП, «Ювілейне» та яка підтверджує перейменування та реорганізацію колгоспу.
Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке. 
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону № 1058-IV.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 31 року по 31 грудня 2024 року.
Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу:
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до пп. 1.8., 1.9. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі – Порядок № 22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Суд встановив, що по досягненню 60 років, позивач, 11.03.2025 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка № 411 про призначення пенсії за віком. 
За результатами розгляду заяви за призначенням/перерахунку пенсії, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 231850003140 від 18.03.2025 року про відмову в призначенні пенсії - відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до якого підставою для відмови вказано: 
За доданими документами до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 19.01.1984 НОМЕР_4 :
-Період роботи в колгоспі з 27.06.1985 по 20.09.1986, оскільки відсутні довідки про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі та відсутня інформація про перейменування та реорганізацію колгоспу;
-Період з 01.07.2000 по 08.12.2003, оскільки відсутні відомості про сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5. Період з 01.07.2000 по 05.12.2002 зараховано, як догляд за дитиною до 3-х років.
Згідно з наданими документами страховий стаж становить 28 років 04 місяці 04 дні. 
Дослідивши надані до суду докази та зміст трудової книжки позивача, суд доходить висновку, що пенсійним органом помилково не врахований спірний період до страхового стажу позивача, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 вказаної статті Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із приписами статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), частини першої статті 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Стосовно відсутності в індивідуальній відомості про застраховану особу відомостей про роботу з 01 липня 2000 року до 08 грудня 2003 року, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від:
державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;
роботодавців;
застрахованих осіб;
фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;
центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру;
податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією;
державної служби зайнятості;
інших підприємств, установ, організацій та військових частин;
компаній з управління активами;
зберігачів;
інших джерел, передбачених законодавством.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". 
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом (ч. 2 ст.21 Закону № 1058).
Сукупний аналіз наведених норм права доводить, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку формуються на підставі звітів, поданих страхувальником.
З наведених підстав суд доходить висновку, що позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві.
Відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Таким чином, суд доходить висновку, що доводи Головного управління ПФУ в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу періодів з 01.07.2000 по 08.12.2003 року є помилковими, та відхиляються судом. 
Стосовно позовних вимог щодо періоду роботи в колгоспі з 27.06.1985 по 20.09.1986, суд зазначає таке. 
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Так, судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_4 від 19.01.1984 року відповідно до якої: 
Запис №3: 27.06.1985 – прийнята до членства колгоспу імені Жданова, зачислена вихователем дитячого садку, відповідно до наказу №9 від 24.07.1985 року;
Запис №4: 20.09.1986 – звільнена за власним бажанням, відповідно до наказу №10 від 30.09.1986 року.
Пенсійний орган відмовив у зарахуванні цього періоду роботи до страхового стажу позивача з підстав того, що відсутні довідки про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі та відсутня інформація про перейменування та реорганізацію колгоспу.
Разом з цим суд вважає такі висновки відповідача помилковими, з таких підстав.
Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка діяла до 29 липня 1993 року, «Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на усіх робітників і працівників державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, тих, що пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.».
Згідно з п. 2.5. вказаної Інструкції, "У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення та ін. виправлення робиться адміністрацією того підприємства, де був здійснений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові - необхідну допомогу".
Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, яка розпочала діяти з 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до п. 2.2 вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п. 2.11 та 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Аналіз наведених норм права доводить, що саме на роботодавця покладено обов`язок заповнення трудової книжки робітника, а тому позивач не може нести відповідальність за невиконання роботодавцем покладених на нього обов`язків. 
Суд зазначає, що трудова книжка НОМЕР_4 від 19.01.1984 року містить відомості про підстави внесення записів, підписи осіб, відповідальних за ведення і видачу трудових книжок, а також відбитки печатки підприємства, записи виконані у хронологічній послідовності, не суперечать один одному, не мають підчисток та виправлень, формально відповідають вимогам, які висуваються законодавством до ведення трудових книжок.
Суд погоджується з доводами позивача, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. А тому, пенсійний орган не може перекладати тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці на позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача пенсії за віком.
У свою чергу суд зазначає, що відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №231850003140 від 18.03.2025 року про відмову у призначенні пенсії є правомірними та належать задоволенню.
Щодо позовних вимог: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 27.06.1985 по 20.09.1986 на підставі трудової книжки та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, суд зазначає таке.
Так, суд дійшов висновку щодо помилкового неврахування Головним управлінням ПФУ в Одеській області до страхового стажу позивача періоду роботи з 27.06.1985 по 20.09.1986 на підставі трудової книжки НОМЕР_4 від 19.01.1984 року. 
З наведених підстав суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо зарахування цього періоду до страхового стажу позивача є правомірними. 
Однак, належним відповідачем за цими позовними вимогами має бути Головне управління ПФУ в Одеській області, тобто пенсійний орган, який допустив вказане порушення права позивача.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», внесені зміні до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема, п.4.2 Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу та п.4.10. передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Суд зазначає, що з огляду на те, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності – Головним управлінням ПФУ в Одеській області, саме цей пенсійний орган є належним відповідачем за пред`явленими позовними вимогами щодо зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 27.06.1985 по 20.09.1986 на підставі трудової книжки та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.
Водночас пред`явлення вказаних позовних вимог до Головного управління ПФУ в Черкаській області є помилковим, оскільки цей пенсійний орган не приймав стосовно позивача відповідного рішення, а тому у задоволенні позовних вимог пред`явлених до Головного управління ПФУ в Черкаській області слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, рішення суб`єкта владних повноважень має бути, зокрема, обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), пропорційним, тобто прийнятим з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Згідно з приписів ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оцінюючи спірні дії та рішення відповідача, суд дійшов висновку, що вони не відповідають ознакам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, вони вчиненні не у спосіб, передбачені законом та є необґрунтованими, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.
Враховуючи що позов задоволено частково, на користь позивача належить стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 213665536, місце знаходження: 18007, м. Черкаси, вул.. Смілянська, 23) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) №23185000314 від 18.03.2025 року про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) зарахувати до страхового стажу пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) період роботи з 27.06.1985 по 20.09.1986 року на підставі трудової книжки НОМЕР_4 від 19.01.1984 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) повторно розглянути заяву від 11.03.2025 року № 411 про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Суддя Л.Р. Юхтенко