З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.04.2026  	Справа №607/5587/26 Провадження №2/607/3922/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М.,
за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 (про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 1532658 про надання споживчого кредиту від 03.04.2024 року в розмірі 52250 грн., з яких сума кредиту – 5000 грн., сума процентів за користування кредитом – 44750 грн., штрафні санкції – 2500 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 
В обгрунтування позовних вимог вказує, що 03.04.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір № 1532658 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених цим Договором, позичальнику надано кредит у сумі 5000 грн. на строк 359 днів (по 29.03.2025 року) із безготівковим перерахуванням коштів на вказану ним платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК». 
Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідач всупереч умовам договору та графіку платежів, не здійснив повернення тіла кредиту та сплату нарахованих процентів, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
13 серпня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 13082025-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1532658 від 03.04.2024 року перейшло до позивача у загальному розмірі 52250 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 000 грн., заборгованості за процентами – 44750 грн. (нарахованими за період з 03.04.2024 по 13.08.2025), та штрафних санкцій – 2500 грн. Відповідач був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги, проте жодних платежів для погашення заборгованості ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора не здійснив. У зв`язку з наведеним просить суд стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. 
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
За клопотанням позивача було витребувано від АТ «Універсал Банк» докази, які отримані судом 22.04.2026.
У судове засідання представник позивача не заявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач у судове засідання повторно не заявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення виклику до суду рекомендованим листом із повідомленням та розміщенням оголошення на сайті суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав, тому суд постановив проводити заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Відповіднодо ч.1ст.244ЦПКУкраїниухвалення судовогорішеннябуло відкладене до 30.04.2026.

Розглянувши справу, судом досліджено докази та встановлено такі обставини. 
03.04.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) укладено Договір № 1532658 про надання споживчого кредиту. 
Кредитний договір укладений в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему (Веб-сайт/Мобільний застосунок «SlonCredit») та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Р246» відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно з п. 1.3 Договору сума кредиту складає 5000 грн., тип кредиту – кредит. 
Відповідно до п. 1.4 Договору строк кредиту становить 360 днів: з 03.04.2024 року по 29.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів погоджена сторонами кожні 30 днів згідно з Графіком платежів. 
Пунктом 1.5.1 Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. 
Пунктом 1.5.2 Договору сторони погодили умови застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,01% в день як учаснику програми лояльності за умови здійснення першого платежу у строк до 03.05.2024 року. Проте відповідач у зазначений строк оплату процентів не здійснив і тіло кредиту не повернув, у зв`язку з чим нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось за стандартною ставкою 2,5% в день. 
На підставі п. 2.1 Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у сумі 5000 грн. на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250820-469 від 20.08.2025 року та інформацією АТ «Універсал банк» від 22.04.2026 № БТ/Е-14241. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем боргових зобов`язань, 13 серпня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 13082025-1. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2 Договору факторингу).
Відповідно до реєстру боржників та акту прийому-передачі від 13.08.2025 до нового кредитора перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 1532658 від 03.04.2024 року. 
Згідно з наданим поденним розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором, станом на дату відступлення права вимоги (13.08.2025 року) загальна сума заборгованості відповідача становила 52250 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом в межах строку дії договору (за період з 03.04.2024 по 13.08.2025) – 44750,00 грн.; штрафні санкції, нараховані відповідно до розділу 6 договору за порушення строків виконання зобов`язань – 2500,00 грн. 
Матеріалами справи підтверджується, що після укладення договору факторингу відповідач не здійснив жодного платежу на погашення вказаного боргу ні на користь первісного, ні на користь нового кредитора. 
Дослідивши та оцінивши надані докази, суд доходить такого висновку. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). 
Електронний договір, підписаний визначеним законом електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Судом встановлено, що укладання кредитного договору відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, відповідач пройшов процедуру реєстрації в ІКС Товариства, погодився з Правилами кредитування та акцептував оферту шляхом введення одноразового ідентифікатора, що свідчить про його вільне волевиявлення та спрямованість волі на виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк (термін). 
Згідно зі ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошової кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). 
Факт укладення договору факторингу № 13082025-1 від 13 серпня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та передачі права вимоги до ОСОБА_1 належним чином доведений матеріалами справи. Обсяг заборгованості, який перейшов до нового кредитора, підтверджується поденним розрахунком заборгованості. 
Визначаючи розмір відсотків, суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Відповідності до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, у відповідності до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Оскільки кредитний договір № 1532658 між сторонами укладено 03.04.2024, тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у наступному порядку: за період з 03.04.2024 по 22.04.2024 застосовується одноденна процентна ставка 2,5%, за період з 23.04.2024 до 20.08.2024 – не більше 1,5% на день, а за період з 21.08.2024 по 29.03.2025 застосовується одноденна процентна ставка 1%.
Із наданого позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом у межах погодженого строку дії договору нараховані відповідачу за період з 03.04.2024 до 29.03.2025 (в межах строку кредитування) за денною процентною ставкою 2,5 %, що в загальному складає 44750,00 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Позивачем правомірно нараховано відсотки за період із 03.04.2024 по 22.04.2024 (включно) за денною ставкою 2,5% в день, що становить 2500,00 грн за вказаний період (20 днів).
Разом із тим, за період із 23.04.2024 нарахування позивачем відсотків за ставкою 2,5% суперечить вказаному вище Закону, а тому проценти слід перерахувати з 23.04.2024 по 20.08.2024 (включно) за одноденною процентною ставкою 1,5 %, а з 21.08.2024 по 29.03.2025 (включно) - за одноденною процентною ставкою 1 %.
Період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (включно) становить 120 днів. Розмір процентів, враховуючи суму боргу в розмірі 5000,00 грн за ставкою 1,5 %, за один день складає 75 грн, тобто проценти за вказаний період складають 9000,00 грн (120х75) грн.
Період з 21.08.2024 по 29.03.2025 (включно) становить 221 день. Розмір процентів, враховуючи суму боргу в розмірі 5000,00 грн за ставкою 1 %, за один день складає 50 грн, тобто проценти за вказаний період складають 11050,00 грн (221х50) грн.
Отже, розмір відсотків за період розрахунку не міг перевищувати 22550,00 грн (2500,00 грн + 9000,00 грн + 11050,00 грн).
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості у розмірі 27550,00 грн, з яких: 5000,00 грн є сумом заборгованості за основною сумою боргу та 22550,00 грн є сумою заборгованості за відсотками.
Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 2500,00 грн, суд зазначає, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7750/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по цей час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу штрафні санкції, які стягненню не підлягають, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн зі сплати судового збору.
Крім того, позивач стверджує що поніс витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень, на підтвердження яких надає ордер, акт приймання передачі виконаних робіт від 10.03.2026, заявка на виконання доручення № 15968 від 09.02.2026.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.
Згідно додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. (відповідна правова позиція викладена у Постановах ВС від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18).
Суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу є необґрунтованими та непропорційними до предмета спору з урахуванням ціни позову. Так, оцінивши види виконаних робіт, перелік яких зазначений у акті від 10.03.2026, суд вважає, що адвокатом не надавалися послуги, які зазначені у акті: складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, клопотання) 2 години на суму 1640 грн (п.10), представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою Клієнта, в тому числі і участь у судових засіданнях 2 години на суму 1640 грн (п.9), а такі послуги як аналіз чинного законодавства, судової практики 0,5 годин на суму 440 грн (п.3) охоплюються послугою написання позовної заяви, тому заявлена до відшкодування сума та витрачений час очевидно не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності.
При цьому, суд також виходить з того, що розглянута судом справа не має значної складності, є типовою, розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, який подав до суду відповідну заяву, ціна позову є незначною. 
На підставі наведеного, суд доходить висновку, що необхідними і розумними витратами на правову допомогу, які присуджуються судом, є витрати на суму 4000,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1403,81 грн (2662,40 грн х 27550,00 грн : 52250,00 грн).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 84, 133, 137, 141, 175, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, – 

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (місцезнаходження: Україна, 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822) суму заборгованості за Договором № 1532658 про надання споживчого кредиту від 03.04.2024 року у загальному розмірі 27550 (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається з : заборгованості за тілом кредиту – 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок та заборгованості за процентами за користування кредитом – 22550 (двадцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (код ЄДРПОУ 44559822) судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1403,81 (одна тисяча чотириста три) гривні 81 копійка та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. 

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 30.04.2026.

Головуючий суддя	К. М. Грицай