758/2381/26 

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
19 червня 2026 року м. Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Ромазан Л.С., за участю секретаря судового засідання Будз М.В.,
з участю представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Свирид М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі – ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики № 0688651656 від 16.08.2020 у розмірі 36 967,50 грн., з яких: 3 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 33 967,50 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а також судових витрат: судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 16.08.2020 було укладено договір № 0688651656, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку № 1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку № 1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору – при наданні (отриманні) другого і наступних траншів кредиту.
В рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлено пунктом 1.6 договору та правилами.
Пунктом 1.6 передбачено, що максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Діючий ліміт (сума) кредиту 20 000,00 грн. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «ІНФІНАНС») було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн.
18.10.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 0688651656від 16.08.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем.
В свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до боржників позивачу за договором відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором позики № 0688651656від 16.08.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем.
Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 60 540,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн., за відсотками на дату відступлення права вимоги 46 095,00 грн., за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 11 445,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути 36 967,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС» - 33 967,50 грн.
Ухвалою суду від 19.05.2026 у справі за вказаним позовом відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Свирид М.В. позов підтримала у повному обсязі із підстав, викладених у ньому, та просила його задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, 21.05.2026 за допомогою системи «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення мотивувала тим, що позивач безпідставно нарахував проценти за користування кредитом після закінчення встановленого договором строку кредитування, що, на її думку, суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. Крім того, відповідач вважає неспівмірними та необґрунтованими заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Також зазначила про недоведеність переходу до позивача права вимоги за кредитним договором та відсутність належних доказів повідомлення її про відступлення права вимоги. Крім того, відповідач у відзиві зазначила про розгляд справи за її відсутності.
Представник позивача 27.05.2026 подала відповідь на відзив, у якому заперечила наведені відповідачем доводи та просила позов задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що нарахування процентів здійснювалося відповідно до умов кредитного договору, яким передбачено продовження зобов`язань позичальника на період фактичного користування кредитними коштами та нарахування процентів у разі прострочення виконання зобов`язань. Також вказала, що право вимоги до відповідача перейшло до позивача на підставі договорів відступлення права вимоги, що підтверджується належними доказами, а відсутність повідомлення боржника про заміну кредитора не впливає на дійсність такого переходу. Крім того, представник позивача вважала безпідставними заперечення відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на наявність доказів їх понесення та відсутність належного обґрунтування їх неспівмірності.
Відповідач 28.05.2026 подала заперечення на відповідь на відзив, у якому не погодилась з доводами позивача та підтримала раніше викладені заперечення проти позову. Зазначила, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та фактичним обсягом виконаної роботи. Також наполягла на неправомірності нарахування процентів після закінчення строку користування кредитом, посилаючись на правові висновки Верховного Суду щодо припинення права кредитора нараховувати договірні проценти після спливу строку кредитування. Крім того, вказала на недоведеність переходу до позивача права вимоги за кредитним договором належними та допустимими доказами.
Представник позивача 03.06.2026 подала письмові пояснення, у яких не погодилась з доводами, викладеними відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив, та вказала, що вони фактично повторюють раніше наведену у відзиві правову позицію і не містять нових обставин чи доказів. Зазначила, що позивачем уже надано належні пояснення щодо правомірності нарахування заборгованості та обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, представник позивача додатково обґрунтувала правомірність та безперервність переходу права вимоги за спірним кредитним договором від первісного кредитора до позивача на підставі договору факторингу та подальшого договору відступлення права вимоги, посилаючись на надані до справи договори, акти приймання-передачі, реєстри боржників, платіжні документи та акт зарахування зустрічних однорідних вимог. Зауважила, що надані докази підтверджують набуття позивачем права вимоги до відповідача, а тому доводи останньої щодо недоведеності такого переходу є безпідставними.
Відповідач 08.06.2026 подала зауваження щодо письмових пояснень позивача, у яких вказала на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначила, що у прохальній частині письмових пояснень представник позивача просить задовольнити позов до іншої особи, яка не є учасником даної справи, що, на думку відповідача, свідчить про використання шаблонних документів та неналежне оформлення процесуальних документів. Крім того, відповідач наполягла на відсутності належних доказів безперервного переходу права вимоги за спірним кредитним договором, вказуючи на суперечності у документах, поданих позивачем на підтвердження відступлення права вимоги, та вважає, що вони не підтверджують належного набуття позивачем права вимоги до відповідача.
Представник позивача 15.06.2026 подала додаткові письмові пояснення, у яких зазначила, що доводи відповідача щодо допущеної у попередніх письмових поясненнях технічної описки мають виключно формальний характер та не впливають на зміст позовних вимог і встановлення обставин справи. Також вказала, що заперечення відповідача щодо переходу права вимоги не містять нових обставин та фактично повторюють раніше викладену позицію. Зазначила, що наданими до справи договорами, реєстрами боржників, актами приймання-передачі та іншими доказами підтверджується належний і безперервний перехід до позивача права вимоги за спірним кредитним договором, а тому доводи відповідача є безпідставними.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 16.08.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом позичальника укладено договір про надання позики № 0688651656, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 3 000,00 грн. Вказаним договором передбачено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку № 1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого і наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку № 1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
В рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлено пунктом 1.6 договору та правилами.
Пунктом 1.6 передбачено, що максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Діючий ліміт (сума) кредиту 20 000,00 грн. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%.
Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «ІНФІНАНС») було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн.
18.10.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 18-10/21, згідно з яким ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 0688651656 від 16.08.2020.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 0688651656 від 16.08.2020. 
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 0688651656 від 16.08.2020.
З квитанції iPay.ua № 12479_25909112745 від 09.09.2025 випливає, що 16.08.2020 о 15 год. 34 хв. було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 63570695, призначення платежу зачислення 3 000,00 грн. на картку НОМЕР_1 .
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «ІНФІНАНС» надано інформацію щодо даних, які підтверджують зарахування кредитних коштів на банківську картку клієнта, право вимоги за яким передано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору факторингу № 18-10/21 від 18.10.2021, зокрема: боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , кредитний договір № 0688651656, платіжна система iPay, дата транзакції 16.08.2020, ID транзакції 63570695, сума транзакції 3 000,00 грн.
Відповідач отримала кошти, але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 60 540,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 46 095,00 грн., заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 11 445,00 грн. 
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути 36 967,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС» - 33 967,50 грн.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну абоприпинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як випливає із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 16.08.2020 підписано договір позики шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
В силу вимог частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
В силу вимог частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постановиВерховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір за № 0688651656 від 16.08.2020.
В силу вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до статей 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики
Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошовікошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що відповідач, порушуючи умови договору, своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти ТОВ «ІНФІНАНС» не повернула, чим порушила умови договору.
Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами після 14.09.2020 здійснено поза межами узгодженого між сторонами строку кредитування.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд зазначає, що позивач у позовній заяві не заявляє вимоги в порядку частини другої статті 625 ЦК України та не наводить розрахунку заборгованості за вказаною нормою за процентами за відповідний період прострочення грошового зобов`язання після закінчення дії кредитного договору, що не може вважатись пред`явленням позову про стягнення процентів, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України прощомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надаєтьсятакий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.
Як визначено умовами п.1.2 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 20 000,00 грн. 
Відповідно до п.1.6 договору максимальний строк користування (траншем) 30 календарних днів.
Разом з тим, у пропозиції укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0688651656 від 16.08.2020 (оферта) та надання 1 траншу кредиту згідно із заявкою – анкетою № 2628714843 від 16.08.2020 визначено розмір кредиту 3 000,00 грн., строк користування кредитом (траншем) 30 днів. Відсоткова ставка 1,75%.
Відповідно до пункту 1.2 договору № 0688651656 від 16.08.2020 строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку № 1 та додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала один транш кредиту у розмірі 3000 грн. 16.08.2020 року.
Докази користування ОСОБА_1 іншими траншами кредиту у матеріалах справи відсутні, а отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним - до 14.09.2020.
Таким чином, із врахування наведених вимог закону, правових висновків Верховного Суду та фактичних обставин справи, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором № 0688651656 від 16.08.2020 в розмірі 4 575 грн, що складається із: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000,00 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 1 575,00 грн. (з розрахунку 3 000,00 грн (сума кредиту) * 30 (строк кредиту) * 1,75 % (відсоткова ставка, визначена в пункті 1.6 договору).
Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Суд при розгляді справи бере до уваги, що відповідно до укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» договору факторингу № 18-10/21 від 18.10.2021, ТОВ «ІНФІНАНС» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Надалі, на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 право вимоги до відповідача перейшло від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0688651656 від 16.08.2020.
Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В силу вимог статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року, справа № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Суд, дослідивши докази, подані позивачем на підтвердження переходу права вимоги за договором про надання позики № 0688651656 від 16.08.2020 (договір факторингу від 18.10.2021 № 18-10/21, договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023, акти приймання-передачі, реєстри боржників, платіжні документи та акт зарахування зустрічних однорідних вимог), вважає, що надані докази підтверджують набуття позивачем права вимоги до відповідача, а тому доводи останньої щодо недоведеності такого переходу є безпідставними.
Враховуючи, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у доведеному розмірі 4 575,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 1 575,00 грн. Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.
Крім того, дослідивши наведені сторонами доводи та заперечення, суд виходить з того, що позиція відповідача щодо припинення нарахування процентів після закінчення строку кредитування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, а тому підлягає врахуванню при вирішенні спору.
Водночас, перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог у частині нарахування процентів, суд виходить із меж заявленого періоду та умов договору, у зв`язку з чим не приймає до стягнення нарахування процентів поза межами узгодженого сторонами строку кредитування, оскільки такі нарахування виходять за межі правового режиму користування кредитом та не підтверджені належним правовим обґрунтуванням у межах позовних вимог.
Щодо вимоги у позовній заяві представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заявку на надання юридичної допомоги, акт надання юридичної допомоги, прайс - лист АО «Лігал Ассістанс».
Відповідно до п. 4.1 договору про надання правничої допомоги вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 2629 від 01.12.2025 виконавцем надано послуги, а саме: надання усної консультації з вивченням документів (2 години) вартістю 4 000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 години) 9 000,00 грн., отже загальна сума наданих послуг 13000,00 грн.
Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду розмір заявлених витрат на правову допомогу є підтвердженим.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина третя статті 133 ЦПК України).
З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України та з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову (12,38%), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно: судового збору в розмірі 329,61 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 609,40 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76, 141, 258-259, 263-265, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 0688651656 від 16.08.2020 в сумі 4 575 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 3 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 1 575,00 грн. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 329 (триста двадцять дев`ять) грн 61 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн 40 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію даного рішення направити позивачу та відповідачу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 22 червня 2026 року.
Суддя: Л.С. Ромазан