ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/6450/25 пров. № А/857/31449/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року у справі № 380/6450/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
суддя у І інстанції – Кондратюк Ю.С.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Львів, 
дата складення повного тексту рішення – 08 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та врахування йому до загального (страхового) та пільгового стажу за Списком №1 періоди його роботи: на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» з 19.09.1994 до 29.07.1996, на ВП «Шахта «Межирічанська» із 01.10.2020 по 31.12.2024;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» з 19.09.1994 до 29.07.1996, на ВП «Шахта «Межирічанська» із 01.10.2020 по 31.12.2024.
- зарахування слід провести із моменту звернення ОСОБА_1 тобто із 31.12.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно не врахував до страхового та пільгового стажу періоди роботи на ВП шахта «Межирічанська» з 01.10.2020 до 30.09.2021, оскільки на день звернення 27.10.2021 підприємством не сплачені страхові внески.
Також не враховано періоди роботи з 19.09.1994 по 29.07.1996 на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки відсутня пільгова довідка та накази по підприємству про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головною управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії та зарахуванні до його пільгового стажу періоду роботи з 19.09.1994 до 29.07.1996 на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» та зарахуванні до його страхового стажу та до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2020 по 31.12.2024 на ВП шахта «Межирічанська».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 31.12.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, зарахувавши при цьому до його пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 19.09.1994 по 29.07.1996 на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління», та до його страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 01.10.2020 по 31.12.2024 на ВП шахта «Межирічанська», з урахуванням вже зарахованих періодів.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що спірні періоди не зараховано до страхового стажу та пільгового стажу за Списком № 1, оскільки на момент проведення перерахунку пенсії згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» Форми ОК-5, за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля». Крім цього, зазначає, що період роботи позивача з 19.09.1994 по 29.07.1996 на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» не враховано до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки відсутня пільгова довідка та накази по підприємству про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 27.10.2021 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 10.11.1986, містить такі записи про роботу позивача, зокрема:
- 19.09.1994 прийнятий учнем підземного гірничомонтажника д. №5, з повним робочим днем в шахті у ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління»;
- 17.11.1994 переведений на посаду підземного гірничомонтажника 5-го розряду, з повним робочим днем в шахті;
- 29.07.1996 звільнений за власним бажанням;
- 14.01.2020 після закінчення практики переведений гірником підземним 3-го розряду на ДШТ, з повним робочим днем під землею у ВП «Шахта «Межирічанська».
Відповідно до довідки №105 від 20.03.2025 про підтвердження наявного стажу роботи ОСОБА_1 , зокрема з 14.01.2020 і по даний час виконує гірничі роботи підземні в шахті як працівник зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1.
31.12.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів його роботи: на ВП шахта «Межирічанська» з 01.10.2020 по 31.12.2024 та на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» з 19.09.1994 по 29.07.1996.
Листом від 06.03.2025 відповідач повідомив, що період роботи з 19.09.1994 по 29.07.1996 на ВАТ "Червоноградське гірничо-монтажне управління" не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право на пільгове обчислення стажу роботи за Списком № 1, - уточнююча довідка видана відповідно до пункту 20 Порядку № 637 та накази по підприємству про результати атестації робочих місць за умовами праці за зазначений період. Водночас повідомив, що цей період роботи зарахований до страхового стажу та враховується при обчисленні пенсії.
Додав, що на даний час, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться відомості про сплачені ВП Шахта «Межирічанська» ДІІ «Львіввугілля» страхові внески включно по грудень 2023 року.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування періодів роботи на ВП шахта «Межирічанська» через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботі, передбаченій Списком №1, підтверджується записами в трудовій книжці.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як встановлено із матеріалів справи 31.12.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 ст. 42 Закону № 1058.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 06.03.2025 року повідомило позивача, що до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано:
- періоди роботи з 19.09.1994 по 29.07.1996 на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки відсутня пільгова довідка та накази по підприємству про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці;
- період роботи з 01.10.2020 по 31.12.2024 на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» до страхового стажу та пільгового стажу за Списком № 1, оскільки на момент проведення перерахунку пенсії згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» Форми ОК-5, за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля».

Щодо наявності підстав для зарахування періоду роботи позивача з 19.09.1994 по 29.07.1996 на ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління», колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено зі змісту відповіді на заяву позивача про перерахунок пенсії від 31.12.2024 оспорюваний період не зараховано до пільгового стажу позивача через відсутність документів, що підтверджують право на пільгове обчислення стажу роботи на Списком №1, а саме – уточнююча довідка, видана відповідно до пункту 20 Порядку № 637 та накази по підприємству про результати атестації робочих місць за умовами праці за зазначений період.
Згідно з відомостями трудової книжки позивач з 19.09.1994 прийнятий учнем підземного гірничомонтажника д. №5, з повним робочим днем в шахті у ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління». З 17.11.1994 переведений на посаду підземного гірничомонтажника 5-го розряду, з повним робочим днем в шахті та 29.07.1996 звільнений за власним бажанням.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до абз. 1 п. 20 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року №637 (далі – Порядок №637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналізуючи вищезазначену норму, апеляційний суд підтримує висновок суду першої інстанції, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду є безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботі, передбаченій Списком №1, підтверджується записами в трудовій книжці та дана обставина не потребує підтвердження додатковими підтверджуючими документами, оскільки такі надаються, зокрема, але не виключно у випадку відсутності відповідного запису про період роботи на певній посаді у трудовій книжці.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV умовою зарахування період роботи до пільгового стажу за списком №1 є проведення атестації робочих місць.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що: атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
При цьому, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно якого особі, яка зайнята на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, має право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
Робота позивача за професією (посадою), яка передбачена Списком № 1, підтверджена належним чином оформленими записами в трудовій книжці, а отже, підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.10.2020 по 31.12.2024 на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля», колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 14.01.2020 після закінчення практики переведений гірником підземним 3-го розряду на ДШТ, з повним робочим днем під землею у ВП «Шахта «Межирічанська».
Відповідно до довідки №105 від 20.03.2025 про підтвердження наявного стажу роботи ОСОБА_1 , зокрема з 14.01.2020 і по даний час виконує гірничі роботи підземні в шахті як працівник зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1.
При цьому суд звертає увагу, що спору щодо належності робіт, на яких працював позивач, до Списку № 1 немає.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, зокрема від роботодавців та застрахованих осіб (абзаци другий, четвертий, п`ятий частини першої статті 21 Закону № 1058-IV).
Як визначено у частині першій статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено статтею 20 Закону №1058-IV.
Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з частиною 10 статті 20 Закону № 1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Нормами статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на призначення (перерахунок) пенсії.
Несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцями, оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач діяв протиправно, не врахувавши до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 01.10.2020 по 31.12.2024 на ВП шахта «Межирічанська».
Водночас відповідач звертає увагу, що період роботи з 01.10.2020 по 31.03.2022 зараховано до страхового стажу позивача, період з 01.10.2020 по 31.10.2020, з 05.11.2020 по 31.03.2022 зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1.
Отже, період роботи позивача з 01.10.2020 по 31.12.2024 на ВП шахта «Межирічанська» має бути зарахований до його страхового та пільгового стажу з урахуванням вже зарахованих періодів.
Оскільки, сторонами не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, а тому, в силу приписів ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції такому оцінки не надає.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року у справі № 380/6450/25– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний