КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року м. Київ №320/49236/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа: Адміністрація державної прикордонної служби України, про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за посадою, відповідною або аналогічною її останній штатній посаді, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у відновленні виплати пенсії позивачу за вислугою років, оскільки позивач отримував пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ за місцем проживання в Автономній Республіці Крим, яка на даний час належить до тимчасово окупованої території, а тому, надати докази про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації позивач не має можливості.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що у період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсії особам, які проживали на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. На теперішній час питання щодо відновлення/продовження пенсійних виплат особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя в умовах відсутності документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійної виплати, законодавчо не врегульовано. Також вказав, що відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 російська федерація з 01.01.2023 не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак дія вказаної угоди між Україною та російською федерацією припинилась внаслідок виходу з Угоди одного з підписантів, а саме російської федерації, з 01.01.2023.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_2 з 14.12.2008 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Автономної Республіки Крим, та отримувала пенсію за вислугу років, яка була призначена відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Відповідно до листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.11.2024 повідомлено, що у січні 2009 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим було направлено документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також зазначено, що у період з 01.03.2018 по 12.11.2024 ОСОБА_1 не зверталася до Адміністрації Держприкордонслужби з питання підготовки та видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Крім того, до Адміністрації Держприкордонслужби не надходили від органів Пенсійного фонду України списки щодо ОСОБА_1 як особи, пенсія якої підлягає перерахунку у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення. Також повідомлено про відсутність в Адміністрації Держприкордонслужби інформації про перебування ОСОБА_1 на обліку як внутрішньо переміщеної особи з Автономної Республіки Крим та про її перебування на пенсійному обліку як одержувача пенсії по лінії Державної прикордонної служби України. Одночасно роз`яснено, що поновлення виплати військових пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234, а участь уповноважених структурних підрозділів Адміністрації Держприкордонслужби у такій процедурі не передбачена. 
Також в листі повідомлено, що надають копії наявних в Адміністрації Державної прикордонної служби України документів, які також долучені позивачем до матеріалів справи, а саме: копію супровідного листа Адміністрації Держприкордонслужби від 21.01.2009 за вих. № 0.11-593/0/6-09 на 1 арк.; копію подання про призначення пенсії від 20.01.2009 № 11/ПВ-1623 на 2 арк.; копію заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 08.01.2009 на 1 арк.; копію витягу із наказу начальника в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 12.12.2008 № 358 про виключення ОСОБА_1 зі списків військової частини з 13.12.2008 на 1 арк.; копію розрахунку вислуги років на пенсію від 13.12.2008 на 3 арк.; копію грошового атестату № 29 від 13.12.2008 про виплату належних сум грошового забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби на 2 арк.; копію довідки про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії до грошового атестату № 29 від 13.12.2008 на 1 арк.
Відповідно до довідки №3244-7001937038 від 06.12.2023, виданої управлінням соціального захисту населення Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , області, взята облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що 13.02.2024 та 16.04.2024 ОСОБА_1 подавала заяви до Головного управління ПФУ у Київській області про поновлення пенсії .
За наслідком розгляду поданої заяви 23.02.2024 та 25.04.2024 управління листами повідомило про відсутність підстав для поновлення пенсії, оскільки не є можливим отримати інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.
Не погодившись із такою відмовою пенсійного фонду, ОСОБА_1 оскаржила її до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 (далі - Закон №1706-VII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ (далі - Закон №1207-VІІ), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), постановою Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 5 листопада 2014 року № 637 (далі - Постанова №637).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України № 1706-VII громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до статті 52 Закону №2262-ХІІ особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Згідно з пунктом 9 розділу І Порядку № 3-1 внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».
Абзацем 4 пункту 11 розділу І Порядку № 3-1 визначено, що днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).
Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 3-1 переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.
Відповідно до пункту 8 розділу ІV Порядку № 3-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем фактичного проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем фактичного проживання.
Абзацем 1 пункту 1 Постанови № 637 передбачено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.
Згідно з абзацем 4 пункту 1 Постанови № 637 під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.
Також пунктом 1 Постанови № 637 передбачено, що Пенсійний фонд України та його територіальні органи мають право звертатися до Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Національної поліції, Державної міграційної служби, Міністерства фінансів, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з метою підтвердження чи спростування інформації про повернення особи до покинутого місця постійного проживання або поданих нею для призначення (відновлення, продовження виплати) пенсії документів, зокрема з використанням системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1207-VІІ державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч. 2 ст. 9 Закону № 1207-VІІ).
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану (ч. 3 ст. 9 Закону № 1207-VІІ).
Згідно ч. 4 ст. 9 Закону № 1207-VІІ встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
Суд враховує, що положеннями ст. 18 Закону № 1207-VІІ в редакції чинній на час виїзду Позивачки з АР Крим, вбачається, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
У зазначеному рішенні Конституційного Суду України та відповідній практиці Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Автономній Республіці Крим та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 14.12.2008, тобто спір між сторонами щодо права позивача на призначення пенсії, відсутній, оскільки останньому пенсія за вислугу років уже була призначена.
Слід звернути увагу на те, що відмова відповідача у поновленні виплати пенсії обумовлена відсутністю на обліку в ПФ України в м.Києві матеріалів пенсійної справи позивача та інформації про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.
Розглядаючи доводи відповідача, суд враховує також правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постанові від від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, згідно з якими відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення (постанова), а також викладені у постанові від 21.02.2019 у справі № 428/13508/16-а, згідно з якими те, що архівні сховища з пенсійними документами залишились на окупованій території в даному випадку, не може бути підставою для позбавлення права позивача на поновлення пенсії, а у разі необхідності, й призначення її знов.
Таким чином, суд вважає необґрунтованою позицію відповідача щодо неможливості поновити Позивачу виплату пенсії за вислугу років через відсутність документів, на підставі яких йому було призначено таку пенсію, коли він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в АР Крим.
Крім того, витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.
Суд звертає увагу на те, що право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.
Суд враховує позицію відповідача викладену в листі стосовно того, що він має отримати пенсійну справу позивача та підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду рф, проте відсутність даних документів пов`язано з форс-мажорною обставиною - війною, тому позивач не може бути позбавлена виплати пенсії основного джерела надходження коштів, до того моменту поки у відповідача не будуть в наявності докази продовження виплати позивачу пенсії саме органами пенсійного фонду РФ.
Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.09.2021 у справі № 308/3864/17, де суд дійшов висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2024 року у справі №320/424/23 сформулював висновок саме щодо застосування норм статей Закону №1058-IV, Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанови №637 про те, що призначення (поновлення виплати) пенсій особам, які проживали на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, залишили її та зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Відсутність документів на підтвердження припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації та неможливість отримання пенсійної справи пенсіонера, не може бути підставою для позбавлення його (її) права на пенсію в Україні.
Враховуючи те, що пенсія для позивача є основним джерелом надходження коштів, та те, що відповідач відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні пенсії та зобов`язання поновити виплату пенсії.
Як наслідок, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області поновити нарахування і виплату пенсії за вислугу років з 13.02.2024 (з дати звернення позивачки з відповідною заявою до відповідача про поновлення виплати пенсії). 
Водночас, не підлягають задоволенню вимоги позивачки про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019, 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 на підставі оновлених довідок, оскільки спірним питанням в межах даної справи є відмова у поновленні виплати пенсії позивачу, розмір грошового забезпечення не є спірним. Тим більше, Адміністрація державної прикордонної служби України надала пояснення стосовно відсутності факту підготовлення та видачі на ім`я позивачки оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2019, 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи зазначене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).
Враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору, судові витрати у справі слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області код ЄДРПОУ – 22933548, вул.Саєнка Андрія, буд.10, м.Фастів, Київська область, 08500) поновити виплату ОСОБА_1 пенсії (РНОКПП – НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) за вислугу років з 13.02.2024. 
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.