УХВАЛА
08 травня 2026 року
м. Київ

справа № 308/11036/24
провадження № 61-6130ск26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лозінської Оксани Олександрівни на постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ізетова Надія Іванівна, про визнання дій незаконними та зобов`язати видати довідку про суму пенсії,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) Ізетова Н. І., про визнання дій незаконними та зобов`язати видати довідку про суму пенсії.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Закарпатській області, третя особа - приватний нотаріус Ізетова Н. І., про визнання дій незаконними та зобов`язати видати довідку про суму пенсії задоволено частково.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області видати ОСОБА_1 довідку про суму пенсії, що належала пенсіонерові ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю за період з 01 серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області видати ОСОБА_1 довідку про суму пенсії, що належала пенсіонерові ОСОБА_3 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю за період з 01 серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 968,96 грн недоплаченого судового збору за другу позовну вимогу немайнового характеру.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати 
із сплати судового збору у розмірі 1 937,92 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2026 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Закарпатській області задоволено частково.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду 
в порядку цивільного судочинства.
Роз`яснено ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Роз`яснено позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
05 травня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лозінська О. О. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2026 року (надійшла до суду 06 травня 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови складений 06 квітня 
2026 року, тому тридцятий день подачі касаційної скарги припадає на 06 травня 2026 року (середа). 
Оскільки касаційна скарга була подана до Верховного Суду 05 травня 2026 року, тобто в межах тридцятиденного строку, то процесуальний строк не був пропущений.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.
У прохальній частині представник заявника просить відстрочити сплату судового збору для заявника, як для внутрішньо переміщеної особи.
До касаційної скарги долучено довідку від 08 грудня 2016 року № 1384 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до частини першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першійцієї статті.
Вирішуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд прийшов до висновку, що оскільки представником заявника не надано належного обґрунтування та не надано доказів на підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору, то відсутні підстави для його задоволення
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви 
і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, 
в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення 
в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2024 році та заявляв 4 позовні вимоги немайнового характеру.
Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211,20 грн).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Представник заявника просить залишити в силі рішення суду першої інстанції 
в частині задоволених позовних вимог.
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги 
у розмірі 3 875,84 грн((1 211,20*2)*200%)*0,8=3 875,84). 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи 
в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів 
в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення приватному нотаріусу Ізотовій Н. І. копії цієї касаційної скарги представник заявника не надала.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лозінської Оксани Олександрівни про відстрочення сплати судового збору за подачу касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лозінської Оксани Олександрівни на постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Г. В. Коломієць