ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 р. 	Справа № 480/640/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко) у справі №480/640/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області протиправними щодо відмови здійснити ОСОБА_1 переведення з пенсії за віком відповідно до положень Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а також п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 04.12.2024 переведення з пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а також п. 10 та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІII від 10.12.2015 з урахуванням довідки Сумської митниці (Додаток 4 до Порядку) від 02.12.2024 № 7.24-22-02/13/166 та довідки Сумської митниці (Додаток 6 до Порядку) від 02.12.2024 № 7.24-22-02/13/167 про складові заробітної плати державного службовця та провести відповідну виплату пенсії за віком з урахуванням вже виплачених коштів.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 позов задоволено частково.
Визнано неправомірним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.12.2024 №184050005201 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 20.04.1993 по 17.06.2016 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 04.12.2024 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
ГУ ПФУ в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просило скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що висновки суду щодо наявності підстав зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи з 20.04.1993 по 17.06.2016 є помилковими, з огляду на відсутність правових підстав для цього.
Зазначає, що згідно записів трудової книжки позивача, останньому присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 2 рангу» та в подальшому присвоювалися інші спеціальні звання, а тому висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування до стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" спірного періоду роботи позивача є протиправним.
Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22.05.2024 у справі №500/1404/23.
Вказує про порушення судом норм процесуального права (ст.ст.90, 242 КАС України).
Окрім того, висловлює незгоду із обраним судом способом захисту прав позивача. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з урахуванням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, просив відмовити у задоволенні скарги, залишивши рішення суду без змін.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 04.12.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перехід з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до закону України "Про державну службу".
За принципом екстериторіальності, заява розглянута ГУ ПФУ в Хмельницькій області.
Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №184050005201 від 12.12.2024 відмовлено в переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з підстав відсутності станом на 01.05.2016 стажу на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби. 
Позивач, не погодившись з відмовою пенсійного органу, звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу періоди роботи у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу", а тому рішення пенсійного органу підлягає скасуванню. 
Окрім того, з метою захисту прав позивача суд першої інстанції вважав необхідним зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати позивачу періоди роботи з 20.04.1993 по 17.06.2016 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 04.12.2024 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, з урахуванням висновків суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV).
Згідно ч.1 ст.9, ч.1 ст.10 Закон №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями ч.3 ст.45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі по тексту - Закон №889-VIII) визначаються принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до п.2 розд.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 №3723-XII (далі по тексту - Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, ст.37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а, від 19.03.2019 року у справі № 466/5138/17, від 10.04.2019 року у справі № 607/2474/17.
Відмовляючи у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", відповідач виходив з того, що станом на станом на 01.05.2016 у позивача відсутній стаж на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби. До стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону №889-VIII не зараховано період роботи в Державній митній службі України, оскільки позивачу присвоювались спеціальні звання, інформації про присвоєння рангу державного службовця відсутня (а.с.15).
Отже, єдиною підставою відмови є відсутність стажу на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, через не зарахування періоду роботи в митних органах.
Надаючи правову оцінку наведеному вище рішенню пенсійного органу та наявності підстав для зарахування такої роботи до стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п.8 розділу Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до п.8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону.
Частиною 18 ст.37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно із п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі по тексту - Порядок №283) (в редакції чинній до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку №283).
Відповідно до ст.569 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.
Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Згідно ч.1 ст.588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ. 
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 27.10.1980 позивач в період з 20.04.1993 по 10.09.2010 працював в Глухівській митниці, а згідно довідки Сумської митниці від 02.12.2024 останній в період з 10.09.2010 по 17.06.2015 працював в Сумській митниці, займаючи в ці періоди наступні посади: інспектора, в.о. старшого інспектора, головного інспектора, тво начальника відділу, в.о. начальника відділу, начальника відділу, заступника начальника митного поста, начальника митного поста (а.с.10-13; 20-21).
07.06.1995 позивачем прийнято присягу державного службовця (а.с.10, зворотній бік арк.) та протягом зазначеного періоду присвоювались відповідні ранги та персональні/спеціальні звання, що також підтверджується записами трудової книжки. 
Відповідно до наказу Сумської митниці ДФС від 17.06.2015 №357-о "По особовому складу" позивачу встановлено 12 ранг державного службовця в межах 6 категорії посад державних службовців (а.с.29).
Згідно довідки Сумської митниці від 07.12.2023 стаж служби позивача за період роботи в митних органах складає 22 роки 01 місяць 22 дня (а.с.23-25).
Таким чином, оскільки позивач в період з 20.04.1993 по 17.06.2015 працював в митних органах, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), прийняв присягу державного службовця, йому встановлювалися відповідні ранги та персональні/спеціальні звання, у т.ч. ранг державного службовця, і його стаж станом на 01.05.2016 на посадах державної служби складає більше 20 років, відмова пенсійного органу в переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", є протиправною.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування позивачу до стажу державної служби для визначення права на пенсію періоду його роботи в митних органах, з огляду на присвоєння останньому персонального звання «Інспектор митної служби 2 рангу» та присвоєння в подальшому інших спеціальних звань, є необґрунтованими.
Щодо посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.05.2024 у справі №500/1404/23, в якій зазначено про неможливість врахування стажу державної служби набутого після 01.05.2016 колегія суддів вважає не релевантними для даної справи, оскільки обставини спірних правовідносин у цій справі та у справі, що переглядалася судом касаційної інстанції є відмінними, оскільки позивач просить врахувати стаж державної служби набутий до 01.05.2016, а саме до 17.06.2015.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власного рішення від 12.12.2024 №184050005201 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу.
Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо неправомірності рішення відповідача.
Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із обраним судом способом захисту прав позивача, є необґрунтованими та такими, що не впливають на вирішення даної справи.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм судом першої інстанції процесуального права (ст.ст.90, 242 КАС України), не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.
Водночас, надаючи правову оцінку зобов`язальній частині оскаржуваного рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.
Так, визначаючись із кінцевою датою періоду роботи позивача в митних органах України, який підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" судом першої інстанції помилково зазначено "17.06.2016", в той час як правильною датою є "17.06.2015", оскільки саме до цієї дати перебував на державній службі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (довідками).
Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини рішення в іншій редакції, а саме: зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 20.04.1993 по 17.06.2015 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 04.12.2024 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, з урахуванням висновків суду. В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 у справі №480/640/25 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 20.04.1993 по 17.06.2015 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 04.12.2024 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 у справі №480/640/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц