УХВАЛА

28 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 202/5220/22
провадження № 61-3563ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про самовідвід судді Сердюка Валентина Васильовича у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 
2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , у якому, 
з урахуванням уточнень від 14 листопада 2023 року, остаточно просив стягнути 
з ОСОБА_2 збитки у вигляді упущеної та недоотриманої вигоди, завдані порушенням його цивільного права володіти, користуватись 
та розпоряджатись коштами в сумі 8 592 560,55 грн, інфляційні втрати - 4 509 222,61 грн, 3 % річних в розмірі 4 113 746,14 грн та 3 000 000,00 грн 
на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра (раніше - Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська) від 26 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 солідарно 
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 516 970,81 грн, які стягнуто 
з ОСОБА_2 , інфляційні втрати 4 509 222,61 грн, три відсотки річних 
299 837,90 грн, упущену вигоду в розмірі 8 592 560,55 грн, 3 000 000,00 грн -моральної шкоди та судові витрати.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Зосименко С. Г. задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року 
в частині позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та упущеної вигоди залишено без змін, а в частині відшкодування моральної шкоди - скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2025 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпра (раніше - Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська) від 26 грудня 2023 року змінено. Стягнуто 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну компенсацію моральної шкоди в розмірі 2 304 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року (провадження 
№ 61-8074св25) у складі колегії суддів: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), 
Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Фаловської І. М. у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовлено. 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката 
Хандоги В. В. відмовлено. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Хандоги В. В. про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2025 року відмовлено. Касаційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Хандоги В. В. залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2025 року - залишено без змін.

25 листопада 2025 року до Дніпровського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд 
за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 24 вересня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року відмовлено 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 
2024 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня2023 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 24 вересня 2024 року залишено в силі.

17 березня 2026 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», подав 
до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду 
від 17 лютого 2026 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2026 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано заявнику надати до суду докази надсилання копії касаційної скарги ОСОБА_2 
та ОСОБА_3 з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 надіслав до суду докази надсилання копії касаційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.

28 травня 2026 року суддя Сердюк В. В. заявив самовідвід у справі з тих підстав, що він вже приймав участь у розгляді цивільної справи № 202/5220/22.

Зокрема, суддя Верховного Суду Сердюк В. В. входив до складу колегії суддів 
під час розгляду зазначеної цивільної справи у суді касаційної інстанції 
за касаційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Хандоги В. В. на постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 05 червня 2025 року (провадження № 61-8074св25), за результатами розгляду якої було прийнято постанову від 15 жовтня 2025 року, в якій висловлював правову позицію по суті спору.

Заявлений самовідвід підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, 
що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження 
у справі.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли 
б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Ураховуючи, що суддя Верховного Суду Сердюк В. В. приймав участь у розгляді цивільної справи № 202/5220/22 у суді касаційної інстанції (провадження 
№ 61-8074св25), тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості 
чи об`єктивності судді, заяву про самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

З огляду на викладене, наявні обґрунтовані підстави для задоволення заяви 
про самовідвід судді Верховного Суду Сердюка В. В. у цій справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заявлений суддею Сердюком Валентином Васильовичем самовідвід у справі 
№ 202/5220/22 за заявою ОСОБА_1 про перегляд 
за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 24 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року, задовольнити.

Відвести суддю Сердюка Валентина Васильовича від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду 
від 17 лютого 2026 року у справі № 202/5220/22 (провадження № 61-3563ск26).

Матеріали касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року 
за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк