ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6465/25	

за позовом Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства, м. Вільнянськ, Запорізька область 
до Приватного підприємства "Ділма", м. Дніпро 
про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 84 858,94 грн., інфляційної складової у розмірі 3 465,40 грн. та 3% річних у розмірі 1 874,48 грн. 

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.
Орендне виробниче управління житлово - комунального господарства звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства ''Ділма'' про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 84 858,94 грн., інфляційної складової у розмірі 3 465,40 грн. та 3% річних у розмірі 1 874,48 грн.
Ухвалою суду від 20.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/6465/25 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Позивач зазначив, що Приватне підприємство «Ділма» є власником 17/100 часток будинку №18 по вул. Зачиняєва, 18 в м. Вільнянськ Запорізької області; загальна площа будинку 2 430,9 к.м.
Позивач вказав, що між Орендним виробничим управлінням житлово-комунальним господарством (надалі - енергопостачальна організація) та Приватним підприємством «Ділма» (надалі - споживач) було укладено договір № 10 від 03.09.2013 про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі - договір).
Відповідно до 1 розділу договору, сторони узгодили, що за цим Договором енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в приміщення площею 63 м2 по вул. Зачиняєва, 18 в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбаченими цим Договором.
Позивач стверджує, що договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 10 від 03.09.2013 припинив свою дію з 01.01.2024 у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений.
Вказана обставина, за твердженням позивача, встановлена рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.05.2024 у справі № 908/100/24 і має преюдиційне значення під час розгляду справи № 904/6465/25.
Однак, позивач наполягає на тому, що, згідно нормами чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання, у період з листопада 2024 року по березень 2025 року у розмірі 84 858,94 грн.
Позивач зазначив, що споживач мав оплачувати спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.
А отже, на думку позивача, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості поставленої теплової енергії є таким, що настав.
Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлену теплову енергію у встановлені строки. 
За таких обставин, за розрахунком позивача, у Приватного підприємства ''Ділма'' утворилась заборгованість перед Орендним виробничим управлінням житлово-комунальним господарством зі сплати вартості поставленої теплової енергії у розмірі 84 858,94 грн.
За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, позивачем було нараховано відповідачу до сплати інфляційну складову у розмірі 3 465,40 грн. та 3% річних у розмірі 1 874,48 грн. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог.
Відповідач зазначив, що в період з 01 листопада 2024 року і по 31 березня 2025 року на адресу ПП "Ділма", як Споживача, не надходили рахунки на проведення оплати вартості поставленої теплової енергії за опалювальний сезон 2024/2025 від ОВУЖКГ м. Вільнянськ, як Енергопостачальної організації за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 03.09.2013 за № 10, ані поштовим відправленням, ані засобами електронного зв`язку.
Крім того, за твердженням відповідача, акти приймання-передачі наданих послуг з постачання теплової енергії за опалювальний сезон 2024/2025 років за вищевказаним Договором, також ПП "Ділма" не отримувались в будь-який доступний спосіб.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ. 
Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості з оплати теплової енергії, спожитої у період з листопада 2024 року по березень 2025 року у розмірі 84 858,94 грн., інфляційної складової у розмірі 3 465,40 грн. та 3% річних у розмірі 1 874,48 грн. 
Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (який обсяг теплової енергії був поставлений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була оплачена поставлена теплова енергія, у якому обсязі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 439193946 від 12.08.2025, Приватне підприємство «Ділма» є власником 17/100 часток будинку № 18 по вул. Зачиняєва, 18 в м. Вільнянськ Запорізької області; загальна площа будинку 2 430,9 к.м.
Між Орендним виробничим управлінням житлово-комунальним господарством (надалі - енергопостачальна організація) та Приватним підприємством «Ділма» (надалі - споживач) було укладено договір № 10 від 03.09.2013 про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі - договір).
Відповідно до 1 розділу договору, сторони узгодили, що за цим Договором енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в приміщення площею 63 м2 по вул. Зачиняєва, 18 в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбаченими цим Договором.
Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 10 від 03.09.2013 припинив свою дію з 01.01.2024 у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений.
Вказана обставина встановлена рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.05.2024 у справі № 908/100/24 і має преюдиційне значення під час розгляду справи №904/6465/25.
За змістом ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу.
Згідно із частинами першою, другою статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). 
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на міжопалювальний період. 
Згідно з ч.ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. ст. 1, 19 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Вироблена теплова енергія постачається споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.
Укладення договору з теплопостачання, відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. Відтак, сам факт неукладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію.
У пункті 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, тоді як пунктом 5 частини 2 наведеної норми передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Аналогічні за змістом положення містилися у вказаному законі у попередніх редакціях.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
За таких обставин, зобов`язання відповідача оплатити послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.
За умовами частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Щодо заперечень, викладених відповідачем у відзиві, слід зауважити, що обов`язок споживача з оплати спожитих житлово-комунальних послуг виникає у останнього в незалежності від направлення/вручення йому надавачем послуг рахунків на оплату та/або актів наданих послуг.
Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Так, споживач, у разі відсутності у нього інформації про кількість/загальну суму спожитої у розрахунковому періоді комунальної послуги не позбавлений можливості самостійно звернутись до надавача послуги за відповідним рахунком на оплату.
Слід також відзначити вимоги Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, згідно з якими споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (постанова Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №904/6293/17).
Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно з положеннями статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. 
Позивач виконав свої зобов`язання, у період з листопада 2024 року по березень 2025 року у розмірі 84 858,94 грн.
Слід зауважити, що під час розгляду цієї справи відповідач не заперечив ані проти факту отримання ним теплової енергії у визначеній позивачем кількості, ані проти ціни такої теплової енергії.
Щодо строку, у який відповідач мав оплачувати позивачу теплову енергію, що поставлялась.
Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постанови КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року визначено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
У відповідності до ст. ст. 67, 68 ЖК України та Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установленні строки.
Відповідно до п. 35 Правил зазначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Оскільки у спірний період між сторонами не існувало чинного договору постачання теплової енергії, споживач мав оплачувати теплову енергію, що поставлялась позивачем, у строки, визначені п. 35 Правил - не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом.
Твердження ж позивача у позові про те, що споживач мав оплачувати спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, не обґрунтовано останнім з посиланням на приписи чинного законодавства.
Відтак, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості теплової енергії, поставленої:
- у листопаді 2024 року на суму 14 891,47 грн. настав 31.12.2024;
- у грудні 2024 року на суму 18 109,22 грн. настав 31.01.2025;
- у січні 2025 року на суму 17 585,41 грн. настав 28.02.2025;
- у лютому 2025 року на суму 22 150,13 грн. настав 31.03.2025;
- у березні 2025 року на суму 12 122,71 грн. настав 30.04.2025;
Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлену теплову енергію у встановлені строки. 
За таких обставин, у Приватного підприємства ''Ділма'' утворилась заборгованість перед Орендним виробничим управлінням житлово-комунальним господарством зі сплати вартості поставленої теплової енергії у розмірі 84 858,94 грн.
А отже, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 84 858,94 грн. є обґрунтованими.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 1 874,48 грн. за загальний період з 21.12.2024 по 14.11.2025 та інфляційну складову у розмірі 3 465,40 грн. за загальний період (фактично) з січня 2025 року по вересня 2025. 
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд встановив, що позивачем було неправильно визначено період прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань.
За розрахунком суду:
- 3% річних на суму боргу 14 891,47 грн. за період з 01.01.2025 по 14.11.2025 становлять 389,22 грн.;
- 3% річних на суму боргу 18 109,22 грн. за період з 01.02.2025 по 14.11.2025 становлять 427,18 грн.;
- 3% річних на суму боргу 17 585,41 грн. за період з 01.03.2025 по 14.11.2025 становлять 374,35 грн.;
- 3% річних на суму боргу 22 150,13 грн. за період з 01.04.2025 по 14.11.2025 становлять 415,09 грн.;
- 3% річних на суму боргу 12 122,71 грн. за період з 01.05.2025 по 14.11.2025 становлять 197,28 грн.
Всього: 1 803,12 грн. 
За таких обставин, позові вимоги про стягнення 3% річних є обґрунтованими у розмірі 1803,12 грн.
Перевіривши розрахунок інфляційної складової суд встановив, що він виконаний правильно, коректно враховує періоди прострочення та відповідає вимогам чинного законодавства.
А отже, позовні вимоги про стягнення інфляційної складової у розмірі 3 465,40 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 10 від 03.09.2013 з додатками (том 1, а.с. 11 - 13), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 14 - 15), актом звіряння взаємних розрахунків (том 1, а.с. 16), претензією з доказами направлення (том 1, а.с. 17 - 18), витягом з ЄДР (том 1, а.с. 19), актами прийняття - передачі наданих послуг (том 1, а.с. 20 - 22), паспортом готовності до роботи в опалювальний період (том 1, а.с. 23 - 24), постановою ЦАГС у справі № 908/906/25 (том 1, а.с. 25 - 29), судовим рішенням у справі № 908/100/24 (том 1, а.с. 30 - 24).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ. 
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 84 858,94 грн., інфляційної складової у розмірі 3 465,40 грн. та 3% річних у розмірі 1 803,12 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 71,36 грн. – слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору розподіляються пропорційно задоволених позовних вимог. 

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Приватного підприємства ''Ділма'' (адреса реєстрації: 49069, м. Дніпро, пр. Поля Олександра, буд. 50-Д, корп. 7, оф. 212; ідентифікаційний код: 35345632) на користь Орендного виробничого управління житлово - комунального господарства (місцезнаходження: 70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, буд. 12; ідентифікаційний код: 03345645) суму основної заборгованості у розмірі 84 858,94 грн., інфляційну складову у розмірі 3 465,40 грн. та 3% річних у розмірі 1 803,12 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 420,48 грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 71,36 грн.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений та підписаний 29.05.2026. 

Суддя М.О. Ніколенко