Справа № 161/4178/26 
Провадження № 2/161/3507/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області 
головуючого – судді Мазура Д.Г.,
за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» через свого представника Мащинової Ю.М. звернулося до суду з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обгрунтовується тим, що 12.11.2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Є ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики «Щоденний» №2863806556-4518665, за яким відповідач отримав грошові кошти.
Так, на поточний момент відповідачем не було повернуто жодного з платежів за позикою, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 48900,14 грн, з яких:17600,00 грн. заборгованість у вигляді тіла позики; 22464,45 грн. заборгованість у вигляді процентів; 8835,50 грн. заборгованість у вигляді пені.
Враховуючи наведене представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» заборгованість за кредитним договором №2863806556-4518665 від 12.11.2025 року у розмірі 48900,14 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 гривні.
25 лютого 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідачем неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у лавах Збройних Сил України та неможливістю з`явитися у судове засідання. Разом з тим, до поданих клопотань не було долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження проходження військової служби, зокрема довідок, витягів чи інших документів уповноважених органів. Незважаючи на це, судом вказані клопотання були задоволені та відповідачу надано достатній час і можливість для подання відповідних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, а також доказів неможливості його участі у судовому засіданні.
19 травня 2026 ОСОБА_1 на адресу суду повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у лавах Збройних Сил України та неможливістю з`явитися у судове засідання. Разом з тим, на підтвердження зазначених обставин відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про проходження військової служби та об`єктивну неможливість участі у судовому засіданні. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні та ухвалює рішення за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
12.11.2025 року між сторонами укладено договір позики «Щоденний» за №2863806556-4518665 (а.с. 9-17).
Згідно з п. 2.1 договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 17671,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування на рахунок позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути позику, в тому числі вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії, визначені цим договором у строки згідно графіку платежів.
Відповідно до п. 2.2 договору - строк кредитування складає 180 календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 10-05-2026 року включно та складається з пільгового періоду 12-11-2025 по 26-11-2025 та поточного періоду з 27-11-2025 по 10-05-2026. Строк кредитування може бути продовжено виключно за волевиявленням сторін та погодження всіх суттєвих умов, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, яка підписується у порядку, вказаному у п.1.2. договору. Зміна строку кредитування в односторонньому порядку не допускається.
Сторони визначили, що пільговий період користування сумою позики складає 15 календарних днів та включає період від дати видачі суми позики до 26-11-2025 - дата першого обов`язкового платежу. Поточний період складає 165 календарних днів та починає свій перебіг з дня наступного за днем першого обов`язкового платежу і закінчується 10-05-2026, дата повернення. При цьому, поточний період строку кредитування містить дати чергових обов`язкових платежів, які обов`язкові для позичальника та визначені в графіку платежів. У разі невнесення (або недовнесення) суми позики у кінцеву дату строку кредитування та/або невнесення (або недовнесення) визначеної суми процентів у дату кожного обов`язкового платежу згідно графіку платежів, неоплачені проценти, що були визначені до повернення в дату кожного обов`язкового платежу, вважається простроченою заборгованістю та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього договору, визначена розділом 5 договору. При порушенні кінцевої дати строку кредитування та не внесення суми позики та належних процентів така сума вважається простроченою заборгованістю, а позикодавець має право застосовувати заходи відповідальності до позичальника згідно розділу 5 цього договору (п. 2.2.1 договору).
Згідно з п. 2.3 договору - за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка складає 1,4% від залишку суми позики. Нарахування процентів здійснюється одноразово у кожному періоді між обов`язковими платежами, протягом строку кредитування. День надання позики не враховується, день повернення позики враховується при нарахуванні процентів. База нарахування процентів залишок суми позики, що обліковується як заборгованість позичальника перед позикодавцем. Нарахування процентів здійснюється на суму позики, починаючи з дня надання позики (включно) за проміжок часу з дати видачі до дати першого обов`язкового платежу згідно графіку платежів. День внесення першого обов`язкового платежу враховується. Після дати першого обов`язкового платежу, нарахування процентів здійснюється кожного наступного дня за днем послідуючих обов`язкових платежів на період між такими обов`язковими платежами на залишок заборгованості за позикою. День повернення позики враховується при нарахуванні процентів.
Згідно з п.п. 2.7.1 договору денна процентна ставка на дату укладення цього договору становить 0,64%, виходячи з розрахунку (20377,88 (загальні витрати за споживчим кредитом) / 17671 (загальний розмір кредиту)) / 180 (строк кредитування у днях) х 100%.
Згідно з п.п. 3.2.2.5, 3.2.2.6 договору позичальник зобов`язаний: у випадку прострочення повернення позики або внесення обов`язкового платежу за цим договором у повному обсязі сплатити суму заборгованості за позикою, проценти за користування коштами, виходячи з фактичного строку користування позикою, комісії та штрафні санкції; належно та своєчасно виконувати всі зобов`язання, передбачені цим договором.
Відповідно до п. 5.2 договору - у разі прострочення виконання цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 50% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з першого дня прострочення.
Також, 12.11.2025 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту де зазначені основні умови кредитування.
Позивач виконав свої зобов`язання та перерахував на картку відповідача НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 12900,00 грн., що підтверджується довідкою за №20543, виданою 17.02.2026 року ТОВ «ФК «Контрактовий дім». (а.с. 22).
У той же час відповідач не забезпечив виконання взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 19.02.2026 року становить 48900,14 грн., з якої: 17600,19 грн. - сума позики; 22464,45 грн. - проценти за користування позикою; 8835,50 грн. штраф, що слідує з розрахунку заборгованості.
Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Таким чином, з урахуванням доказів, наданих позивачем, суд вважає встановленим, що між сторонами був укладений договір, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні зобов`язання.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором, однак він допустив прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами укладеного кредитного договору. Належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Надаючи оцінку змісту договору про надання фінансового кредиту, доданим до позову доказам, суд, погоджуючись із сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі 48900,14 грн, як фактично отриманої позичальником, одночасно дійшов висновку про часткову необґрунтованість тверджень позивача щодо розміру заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Аналогічні за змістом норми містяться і в чинній редакції Закону України «Про споживче кредитування».
Стаття 8 Закону України Про споживче кредитування доповнена Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року частиною 5, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про споживче кредитування передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір укладено 12.11.2025, вищевказаний закон набрав чинності 24.12.2023, суд враховує, що позивач є професійним учасником ринку фінансових послуг, знає та керується діючим законодавством в сфері послуг, які ним надаються, не повинен ставити позичальника, який є слабшою стороною у цих правовідносинах, у завідомо негативне становище.
З урахуванням змін до Закону України Про споживче кредитування, які набрали чинності з 24.12.2023, відсотки з 12.11.2025 по 10.05.2026 (180 днів перехідного періоду) мали нараховуватись в розмірі денної процентної ставки не більше 1%, 
Відтак, нараховані ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» та заявлені до стягнення позивачем проценти за користування кредитом підлягають зменшенню за період з 12.11.2025 по 19.02.2026 і загальний розмір заборгованості має становити 28414,57 грн з яких 17671,00 грн основна заборгованість, 10743,57 грн заборгованість за відсотками згідно наступного розрахунку: 17671,00 х 1% х за період 12.11.2025 по 09.02.2026 (90 днів) + 17671,00 грн х за період з 10.02.2026 по 19.02.2026 (10 дні) х 0,15% - 5425,39 (сума оплати заборгованості) = 10743,57 грн. 
На підставі викладеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 28414,57 грн з яких 17671,00 грн основна заборгованість, 10743,57 грн заборгованість за відсотками. 
Що стосується нарахування позивачем штрафу в розмірі 8835,50 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено штраф за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним №2863806556-4518665 від 12.11.2025 року в розмірі 8835,50 грн.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №2863806556-4518665 від 12.11.2025, у розмірі 28414,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 17671,00 грн., заборгованості по процентам –10743,57 грн..
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2662,40 грн).
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2 662, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягується судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму – 1547,05 грн. (2662,40*28414,57/48900,14).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ» заборгованість за кредитним договором №2863806556-4518665 від 12.11.2025 року в розмірі 28414 (двадцять вісім тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 00 копійок, з яких сума основного боргу – 17671 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят одна) гривень 00 копійок, заборгованість за нарахованими процентами - 10743 (десять сімсот сорок три) гривень 57 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ» 1547 (одна тисяча дев`ятсот двадцять чотири) гривні 05 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту судового рішення 22 травня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ», 49044, Дніпропетровський обл., м. Дніпро, вул. Шевченка, б. 51Д, ЄДРПОУ 43509084.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Д.Г. Мазур