ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
м. Київ
26.05.2026	Справа № 910/839/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Герасименко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №910/839/26 за позовом Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 22883141) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005 (03039, місто Київ, пр.Лобановського Валерія, будинок 119; ідентифікаційний код 33881594) про стягнення 3971515.91 грн, за участі представників позивача Лейтар А.Г., відповідача Машкової С.О.

ОПИСОВА ЧАСТИНА
1. СУТЬ СПОРУ.
1.1. Позивач звернувся до суду з позовом для стягнення з відповідача безпідставно набути грошових коштів у розмірі 3971515,91 грн. 
2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
2.1. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою Оксаною Василівною здійснено 25.04.2016 державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005» на об`єкт нерухомого майна: комплекс будівель у складі нежитлових будівель літер «ІІІ» (цифра), «В»; загальна площа (кв.м): 1311.2, опис: нежитлова будівля літ. «ІІІ» (цифра) - 839,7 кв.м; нежитлова будівля літ. «В» - 471,5 кв.м.; адреса: м.Київ, проспект Лобановського Валерія, будинок 119.
2.2. Відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 17.03.2020 здійснено 16.09.2021 державну реєстрацію земельною ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:07760024. Характеристики земельної ділянки:
- місце розташування: місто Київ, Голосіївський район, проспект Валерія Лобановського, 119;
- площа 0,4143 га; 
- цільове призначення: 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку;
- категорія земель: землі житлової та громадської забудови;
- вид використання земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. 
2.3. Головне управління ДПС у м. Києві розглянуло звернення Київської міської ради від 02.01.2026 №08.226-9 щодо плати за землю ТОВ «АНКОМ-2005» за земельну ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:077:0024 та надало відповідь листом від 07.01.2026 №479/5/26-15-04-15-03. У відповіді повідомлено, зокрема:
Відповідно до інформаційного ресурсу ДПС України станом на 05.01.2026 ТОВ «АНКОМ-2005» (код ЄДРПОУ 33881594) не подавало податкові декларації по платі за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) та не сплачувало плату за землю за 2020-2025 роки до Центральної ДПІ м. Києва (Голосіївський район).
3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
3.1. Предметом позову є вимога про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,4143 га з кадастровим номером 8000000000:79:077:0024, місце розташування - просп. Валерія Лобановського, 119 у Голосіївському районі м. Києва за період з 16.09.2021 до 31.12.2025 у розмірі 3 971 515,91 грн.
3.2. Юридичними підставами позову є статті 15, 1212 Цивільного кодексу України, 120, 123, 206 Земельного кодексу України.
3.3. Фактичними підставами позову є користування відповідачем земельною ділянкою комунальної форми власності без укладення договору оренди та здійснення плати за землю.
3.4. Позивач вважає, що належним та ефективним способом захисту йошо прав є стягнення з відповідача на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою. 
4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.
4.1. Відповідачем було попущено строк для подання відзиву на позовну заяву, а тому поданий відзив залишено без розгляду, однак суд враховує позицію відповідача, озвучену в судовому засіданні.
4.2. Відповідач заперечує щодо позову та просить відмовити в його задоволенні.
4.3. Заперечення відповідача обґрунтовуються:
- позивачем не зареєстровано право власності на земельну ділянку, а тому земельна ділянки не є об`єктом цивільних прав;
- позивачем неправомірно проведено розрахунок безпідставно збережених коштів за період до 29.02.2024, оскільки фактично не могло бути встановлене значення нормативної грошової оцінки;
- у період з 01.03.2022 по 31.12.2022 відповідач на законодавчій основі (пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України) був звільнений від обов`язку сплачувати орендну плату за земельну ділянку комунальної форми власності.
4.4. Відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності за позовною вимогою позивача за період з 16.09.2021 по 31.12.2022.
5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
5.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.02.2026.
5.2. 26.02.2026 суд постановив відкласти підготовче засідання на 03.03.2026.
5.3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 відмовлено у задоволені заяви (вх. №07-11/14844/26 від 26.02.2026) відповідача про поновлення строку на подання відзиву та залишено без розгляду заяву по суті справи (відзив).
5.4. 03.03.2026 суд постановив про закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 02.04.2026.
5.5. 02.04.2026 судове засідання не відбулось через оголошення сигналу «Повітряна тривога», у зв`язку з чим судом постановлено ухвалу про призначення справи до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 21.04.2026.
5.6. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 зупинено провадження у справі 910/839/26 до набрання законної сили судовим рішенням Північного апеляційного господарського суду за апеляційним оскарженням ухвали № 910/839/26 Господарського суду міста Києва від 03.03.2026.
5.7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2026 поновлено провадження у справі №910/839/25. Призначено судове засідання на 26.05.2026.
5.8. У судовому засіданні 26.05.2026, відповідно до положень статей 233, 240 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено представників учасників справи, коли буде складено повне судове рішення.
6. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:
- Чи є земельна ділянка, розташована на просп. Валерія Лобановського, 119 у Голосіївському районі м. Києва, об`єктом цивільних прав?
- Чи користується відповідач земельною ділянкою без оформлення договору оренди? Якщо так, то чи підлягають стягненню з відповідача грошові кошти у розмірі орендної плати за землю? 
- Чи подано позов в межах строку позовної давності? 
6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на запитання, а відповідач навпаки.
7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЦИВІЛЬНІ ПРАВА.
7.1. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
7.2. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України).
7.3. Згідно з частиною 2 статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.
Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
7.4. Суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (частина 1 статті 374 ЦК України).
7.5. Відповідно до частини 1 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
7.6. Згідно з частиною 3 статті 79-1 ЦК Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
7.7. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина 4 статті 79-1 Земельного кодексу України).
7.8. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
7.9. Відповідно до частини 1 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.
7.10. Пунктом «а» частини статті 83 Земельного кодексу України визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
7.11. Земельна ділянка із кадастровим номером 8000000000:79:077:0024 не перебуває у приватній або державній власності та знаходиться в межах міста Києва, а тому є комунальною власністю територіальної громади міста Києва.
7.12. Суд зазначає, що право власності територіальної громади на земельну ділянку виникає в силу закону, водночас відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку не впливає на наявність такого права у територіальної громади.
7.13. Вказаний висновок корелюється із висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 05 серпня 2022 року по справі № 922/2060/20, а саме: «Державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності із фактом його державної реєстрації не можна. Досліджуючи обставини наявності в особи права власності, насамперед необхідно з`ясувати підстави, з яких особа набула такого права, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, що зумовлює визнання права власності, а не підставою набуття цього права. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.».
7.15. Також суд враховує висновок Верховного Судц у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 04 березня 2021 року по справі №922/3463/19, а саме: земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
7.16. Отже, у територіальної громади міста Києва через представницький орган місцевого самоврядування (Київську міську раду) є право на володіння, користування та розпоряджання сформованою земельною ділянкою під кадастровим номером 8000000000:79:077:0024, а тому така земельна ділянка є об`єктом цивільних прав та відповідно цивільних правовідносин.
8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО СТЯГНЕННЯ БЕЗПІДСТАВНО НАБУТИХ ГРОШОВИХ КОШТІВ.
8.1. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
8.2. Відповідно до частини 1 та 2 статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
8.3. Частиною 11 статті 120 Земельного кодексу України визначено, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
8.4. Відповідно до частини 3 статті 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, в оренду громадянам, юридичним особам у випадках, визначених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
8.5. Частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України визначено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
8.6. Абзацом 1 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
8.7. Отже, власник нерухомого майна повинен привести у відповідність до закону правовідносини із власником земельної ділянки, на якій розташоване таке майно, зокрема шляхом отримання права на користування земельною ділянкою.
8.8. Водночас відсутність у власника нерухомого майна дозволу або відповідного договору оренди не відміняє обставину фактичного користування ним земельною ділянкою, на якій знаходиться його майно. 
8.9. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач без отримання дозволу та укладення договору оренди користуються земельною ділянкою під кадастровим номером 8000000000:79:077:0024, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва.
Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав Товариство з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-20025» з 25.04.2016 є власником комплексу будівель у складі нежитлових будівель літер «ІІІ» (цифра), «В» за адресою: м. Київ, проспект Лобановського Валерія, будинок 119.
8.10. Суд зазначає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права користування земельною ділянкою, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою та недоотримання її власником доходів у вигляді, зокрема, плати за землю є за своїм змістом кондикційними.
8.11. Вказаний висновок корелюється із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2018 року по справі 629/4628/16-ц. Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
8.12. Бездіяльність щодо оформлення належного користування земельною ділянкою у правовому полі - не є підставою для звільнення особи від здійснення плати за таке користування. Принцип, відображений у статті 206 Земельного кодексу України, може бути реалізований через стягнення з боржника (особи яка безоплатно користується земельною ділянкою без належних правових підстав) грошових коштів у еквівалентному розмірі.
8.13. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
8.14. Висновок щодо застосування статті 1212 ЦК України у даних правовідносинах відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.
8.15. Податковим кодексом України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147).
8.16. Статтею 269 ПК України визначено, що платниками плати за землю є платники земельного податку:
власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);
землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;
платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
8.17. Відповідач не є власником земельної ділянки, землекористувачем на правах постійного користування та стороною договору оренди, водночас для відновлення права позивача на отримання плати за землю потрібно визначити розмір такої плати, який може бути виражений у розмірі орендної плати.
8.18. Відповідно до пункту 284.1 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
8.19. Київською міською радою у спірному періоді (з 2021 по 2025 рік) визначалися ставки орендної плати (відсоток від нормативно-грошової оцінки; 03.10 (Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)), а саме:
рішенням «Про бюджет міста Києва на 2021» від 24.12.2020 №24/24 - 5%;
рішенням «Про бюджет міста Києва на 2022» від 08.12.2022 №5826/5867 - 5%;
рішенням «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» від 08.12.2022 №5828/5869 - 5%;
рішенням «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» від 14.12.2023 №7531/7572 - 5%;
рішенням «Про бюджет міста Києва на 2025 рік» від 05.12.2024 № 426/10234 - 5%.
8.20. Пунктом 289.1 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
8.21. Пунктом 289.2 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кi = І:100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
8.22. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:007:0024, відповідно до витягну №НВ-9900443882026 із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки, становить 21596174.67 грн.
Відповідачем не доведено належними доказами інший розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки.
8.23. З урахуванням наведеного, позивачем здійснено розрахунок суми, яка підлягає стягненню з відповідача як безпідставно набуті/утримувані грошові кошти в розмірі орендної плати на земельну ділянку, а саме:
з 16.09.2021 по 31.12.2021 14 503 257,81*5%/365*107 днів = 212 582,00 грн;
з 01.01.2022 по 31.12.2022 15 953 583,59*5%/365*365 днів = 797 679,18 грн;
з 01.01.2023 по 31.12.2023 18 346 621,13*5%/365*365 днів = 917 331,06 грн;
з 01.01.2024 по 31.12.2024 19 282 298,81*5%/366*366 днів = 964 114,94 грн;
з 01.01.2025 по 31.12.2025 21 596 174,67*5%/365*365 днів = 1 079 808,73 грн.
8.24. Вказаний розрахунок відповідає наведеним вище нормам матеріального права (цивільного законодавства, законодавства у сфері земельних відносин та податкового законодавства) та є арифметично правильним.
8.25. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено підпунктом 69.14 такого змісту, зокрема: за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
8.26. Відповідач повідомляє, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 в період з 24.02.2022 по 30.04.2022 вся територія міста Києва визначалася як територія активних бойових дій, а тому за вказаний період не повинна нараховуватися плата за землю.
8.27. Водночас Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зроблено висновки, викладені у постанові від 27.04.2021 по справі №922/2378/20, про правовідносини, пов`язані із застосуванням підпункту 69.14 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: «…39. Отже, власники і землекористувачі земельних ділянок сплачують плату за землю (в т.ч. земельний податок) з дня виникнення права власності, права постійного користування земельною ділянкою, тому, оскільки за відповідачем будь-яке право на спірну земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законодавством порядку, у контролюючого органу в силу вимог пунктів 287.1 ст. 287 ПК України відсутні обов`язки та, відповідно, повноваження на стягнення у судовому порядку податкових зобов`язань зі сплати земельного податку.
40. Разом з тим предметом цього позову є стягнення безпідставно збережених коштів на підставі статей 1212, 1214 ЦК України в розмірі орендної плати, що належить до сфери приватноправових відносин, за суб`єктним складом спір також є приватноправовим, оскільки сторонами спору є суб`єкт господарювання та орган місцевого самоврядування Рада, яка діє як представник власника (територіальної громади м. Харкова) земельної ділянки комунальної власності у приватноправових земельних відносинах, а не як суб`єкт владних повноважень.
41. Таким чином, доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих рішення суду першої інстанції і постанови апеляційного суду колегія суддів не вбачає. Перевіривши розрахунок розміру безпідставно збережених коштів, дослідивши витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки та інші наявні у справі докази в їх сукупності, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
42. З урахуванням системного аналізу змісту пункту 10.1.1. статті 10, підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14, статей 40, 41, пункту 265.1.3. статті 265 ПК України та встановлених судами фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: "власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України".
43. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, отримала своє підтвердження під час касаційного провадження, оскільки на теперішній час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права (пункту 10.1.1. статті 10, підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14, статей 40, 41, пункту 265.1.3. статті 265 ПК України) у подібних правовідносинах, водночас наведені вище обставини виключають скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави, оскільки суди попередніх інстанцій саме таким чином і застосували зазначені норми матеріального права…»
8.28. Вказані висновки також підтримані в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 листопада 2025 року по справі № 910/8635/24, в межах якої розглядалось питання стягнення грошових коштів за безпідставне утримання плати за земельну ділянку у місті Києві за період з 29.08.2022 по 31.12.2022, а саме: «…Надавши оцінку наявним у справі документам відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, здійснивши аналіз ст. 1212 ЦК України, ст. ст. 120, 125 ЗК України, пп. 69.14 п. 69 підроз. 10 роз. ХХ "Перехідні положення" ПК України (у відповідній редакції), Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, встановивши, що у спірний період відповідач здійснив користування земельною ділянкою комунальної форми власності без достатньої правової підстави та за рахунок територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради фактично зберіг кошти, які мав сплатити за користування відповідною земельною ділянкою, а особа (відповідач), яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених вище норм ПК України - п. 69.14 підроз. 10 роз. ХХ ПК України, дійшли підставного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 370 060, 54 грн згідно з ст. 1212 ЦК України за спірний період…».
8.29. Отже, відповідач не має права власності або постійного користування на земельну ділянку та використовує її без укладення договору оренди землі, а тому не підпадає під правове регулювання підпунктом 69.14 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.
8.30. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,4143 га з кадастровим номером 8000000000:79:077:0024, місце розташування - просп. Валерія Лобановського, 119 у Голосіївському районі м. Києва за період з 16.09.2021 до 31.12.2025 у сумі 3 971 515,91 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОЗОВНУ ДАВНІСТЬ.
9.1. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
9.2. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
9.3. Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
9.4. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
9.5. Статтею 254 ЦК України визначено:
1. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
2. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року.
3. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням.
Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.
4. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку.
5. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
9.6. Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
9.7. Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
9.8. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України установлено карантин.
9.9. У подальшому відповідними постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжувався на усій території України
9.10. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено.
9.11. Таким чином, карантин в Україні було встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023, а тому перебіг позовної давності з 12.03.2020 продовжився на строк дії карантину і до 30.06.2023 включно.
9.12. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон №2120) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: « 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії»;
9.13. Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (від 8 листопада 2023 року № 3450-IX) постановлено у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» пункт 19 викласти в такій редакції: « 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
9.14. 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
9.15. Відповідними указами Президента України продовжено строк дії воєнного стану, який триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
9.16. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» постановлено:
1. Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключити.
2. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.
9.17. Вказаний закон набрав чинності 04.09.2025.
9.18. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем при поданні позову у даній справі не порушено строк позовної давності.
10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ. 
10.1. Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
10.2. Частинами 3-4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
10.3. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
10.4. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
10.5. Враховуючи викладене та встановленні обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
11. СУДОВІ ВИТРАТИ.
11.1. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, зокрема судовий збір, покладаються на відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 145, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005 (03039, місто Київ, пр.Лобановського Валерія,119; код 33881594) на користь Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, 36; код 22883141) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,4143 га з кадастровим номером 8000000000:79:077:0024, місце розташування - просп. Валерія Лобановського, 119 у Голосіївському районі м. Києва за період з 16.09.2021 до 31.12.2025 у сумі 3 971 515,91 грн та судовий збір у сумі 47685,19 грн.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 11.06.2026

Суддя Ігор Курдельчук